ІНСТРУКЦІЯ

для медичного застосування лікарського засобу

ЦИТРАМОН-М

(CITRAMON-M)

Склад:

діючі речовини: кислота ацетилсаліцилова,
парацетамол, кофеїн;

1 таблетка містить: кислота ацетилсаліцилова – 240 мг, парацетамол – 180 мг, кофеїн – 30
мг;

допоміжні речовини: кислота
лимонна, крохмаль картопляний, повідон, кислота аскорбінова, кальцію стеарат,
какао-порошок.

Лікарська форма. Таблетки.

Основні фізико-хімічні властивості: таблетки
плоскоциліндричної форми з рискою та фаскою світло-коричневого кольору із
вкрапленнями.

Фармакотерапевтична група.

Аналгетики та
антипіретики. Ацетилсаліцилова
кислота та комбінації без психолептиків.

Код АТХ N02B
А51.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Ацетилсаліцилова
кислота, парацетамол, кофеїн у складі таблетки Цитрамон-М чинять знеболювальну,
жарознижувальну та помірно виражену протизапальну дію. Антипіретичний ефект
ацетилсаліцилової кислоти реалізується у центральній нервовій системі шляхом
пригнічення синтезу PGF2 у гіпоталамусі
у відповідь на вплив ендогенних пірогенів; аналгетичний ефект має як
периферичне, так і центральне походження. Периферичний ефект зумовлений
пригніченням синтезу простагландинів запалених тканин; центральний – впливом на
центри гіпоталамуса. Парацетамол впливає на центр терморегуляції у гіпоталамусі
та зменшує проведення больової імпульсації. Кофеїн підсилює фармакотерапевтичну
дію кислоти ацетилсаліцилової та парацетамолу, підвищує рефлекторне збудження
спинного мозку, дихального і судинного центрів довгастого мозку, розширює
кровоносні судини скелетних м’язів, головного мозку, серця, нирок, знижує
сонливість, відчуття втоми, підвищує розумову і фізичну працездатність,
прискорює кровотік.

Фармакокінетика.

Препарат швидко
та практично повністю всмоктується у верхніх відділах травного тракту. Через 30
хвилин після застосування препарату проявляється жарознижувальна дія, через 50–60 хвилин –
знеболювальна. Максимальна концентрація Цитрамону-М досягається через 2–2,5 години.

Клінічні характеристики.

Показання.

Слабкий або
помірно виражений больовий синдром (головний біль, мігрень, зубний біль,
невралгії, первинна дисменорея); інфекційно-запальні захворювання, що
супроводжуються гіпертермічним синдромом.

Протипоказання.

Підвищена чутливість до компонентів
препарату, до інших похідних ксантинів (теофілін, теобромін), інших
саліцилатів; бронхіальна астма, спричинена застосуванням саліцилатів або інших
нестероїдних протизапальних засобів в анамнезі; вроджена гіпербілірубінемія;
синдром Жильбера; вроджена недостатність глюкозо-6-фосфатдегідрогенази;
захворювання крові; лейкопенія; анемія; геморагічний діатез; виражена ниркова
недостатність; виражена печінкова недостатність; тяжкі серцево-судинні
захворювання, включаючи порушення ритму, виражений атеросклероз, тяжку форму
ішемічної хвороби серця, виражену серцеву недостатність, виражену артеріальну
гіпертензію, стани підвищеного збудження, порушення сну; літній вік; глаукома;
алкоголізм. Протипоказано приймати лікарський засіб під час застосування
інгібіторів моноаміноксидази, а також протягом 2 тижнів після припинення їх застосування.
Протипоказана комбінація з метотрексатом у дозуванні 15 мг/тиждень або більше
(див. розділ «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).

Взаємодія з іншими лікарськими засобами
та інші види взаємодій.

Протипоказані
комбінації.

Метотрексат – при
комбінованому застосуванні з саліцилатами у дозі 15 мг/тиждень і більше
підвищується гематологічна токсичність метотрексату внаслідок зниження
ниркового кліренсу метотрексату протизапальними агентами і витіснення його зі
зв’язку з протеїнами плазми. Тому така комбінація протипоказана.

Інгібітори МАО – при
комбінованому застосуванні з кофеїном можливе небезпечне підвищення
артеріального тиску, тому така комбінація протипоказана.

Комбінації, які
потрібно застосовувати з обережністю.

Парацетамол: антидепресанти
та інші стимулятори мікросомального окислення – ці препарати збільшують
продукування гідроксильованих активних метаболітів, що впливають на функцію
печінки, зумовлюючи можливість розвитку тяжких інтоксикацій при невеликих
передозуваннях препарату. Парацетамол посилює терапевтичний ефект
ацетилсаліцилової кислоти, піразолону, кофеїну, кодеїну, при цьому
зменшується  токсичність парацетамолу.
Підвищує ефект непрямих коагулянтів та імовірність ураження печінки
гепатотоксичними препаратами, потенціює дію спазмолітиків, посилює токсичність
хлорамфеніколу. При взаємодії з барбітуратами зменшується активність
парацетамолу. Швидкість всмоктування парацетамолу може збільшуватися при
одночасному застосуванні з метоклопрамідом та домперидоном і зменшуватися при
застосуванні з холестираміном. Парацетамол знижує ефективність діуретиків.
Похідні кумарину (варфарину) при довготривалому застосуванні парацетамолу
підвищують ризик розвитку кровотеч. Під впливом парацетамолу збільшується в 5
разів період напіввиведення хлорамфеніколу.

Кофеїн: циметидин,
гормональні контрацептиви, ізоніазид посилюють дію кофеїну. Кофеїн посилює дію
ненаркотичних анальгетиків, серцевих глікозидів, ерготаміну. Кофеїн знижує
ефект опіоїдних аналгетиків, анксіолітиків, снодійних і седативних засобів, є
антагоністом засобів для наркозу та інших препаратів, що пригнічують центральну
нервову систему, конкурентним антагоністом препаратів, що пригнічують
центральну нервову систему, конкурентним антагоністом препаратів аденозину, аденозинтрифосфату.
При одночасному застосуванні кофеїну з ерготаміном покращується всмоктування
ерготаміну з травного тракту, з тиреотропними засобами – підвищується
тиреоїдний ефект. Кофеїн збільшує виведення препаратів літію з сечею; знижує
концентрацію літію в крові. Кофеїн підвищує ефект (покращує біодоступність)
аналгетиків-антипіретиків, потенціює ефекти похідних ксантину, α- та
β-адреноміметиків, психостимулюючих засобів. Знижує всмоктування
препаратів кальцію в шлунково-кишковому тракті.

Ацетилсаліцилова кислота: одночасне застосування з
урикозуричними засобами, такими як бензобромарон, пробенецид, знижує ефект
виведення сечової кислоти (завдяки конкуренції виведення сечової кислоти
нирковими канальцями). При одночасному застосуванні з дигоксином концентрація
останнього у плазмі крові підвищується внаслідок зниження ниркової екскреції.
Інгібітори ангіотензинперетворюючого ферменту у комбінації з високими дозами
ацетилсаліцилової кислоти спричиняють зниження фільтрації у клубочках внаслідок
інгібування вазодилататорних простагландинів та зниження гіпотензивного ефекту.
При одночасному застосуванні з нестероїдними протизапальними засобами –
посилюються терапевтичні та побічні ефекти останніх; з пероральними
гіпоглікемічними засобами – посилюється їх гіпоглікемічний ефект.

Селективні
інгібітори зворотного захоплення серотоніну: підвищується ризик кровотечі з верхніх
відділів травного тракту через можливість синергічного ефекту. При одночасному
застосуванні з вальпроєвою кислотою ацетилсаліцилова кислота витісняє її зі
зв’язку з протеїнами плазми крові, підвищуючи токсичність. Послаблює дію
гіпотензивних засобів, спіронолактону, фуросеміду.

Препарат посилює дію засобів, що
зменшують згортання крові та агрегацію тромбоцитів, побічну дію
кортикостероїдів, сульфонілсечовини, метотрексату. Слід уникати комбінації з
барбітуратами, протисудомними засобами, саліцилатами, рифампіцином, алкоголем.

Особливості
застосування.

У пацієнтів з
алергічними ускладненнями, у тому числі з бронхіальною астмою, алергічним
ринітом, кропив’янкою, шкірним свербежем, набряком слизової оболонки і
полінозом носа, а також при їх поєднанні з хронічними інфекціями дихальних
шляхів і у хворих з гіперчутливістю до НПЗЗ на тлі лікування лікарським засобом
можливий розвиток бронхоспазму або нападу бронхіальної астми.

Ацетилсаліцилова
кислота спричиняє подразнення слизової оболонки шлунка, тому Цитрамон-М слід
застосовувати тільки після їди, запиваючи водою або лужними мінеральними
водами.

Не застосовувати препарат з іншими
засобами, що містять парацетамол, ацетилсаліцилову кислоту. Не перевищувати
зазначених доз. Препарат застосовувати з обережністю при шлунково-кишкових
виразках в анамнезі, у тому числі при хронічній або рецидивуючій виразковій
хворобі, шлунково-кишкових кровотечах в анамнезі; при одночасному застосуванні
антикоагулянтів; при зниженому згортанні крові, порушеннях функцій нирок та/або
печінки. Існуючі захворювання печінки підвищують ризик ураження печінки
парацетамолом. Небезпека передозування є вищою у пацієнтів з нецирозними алкогольними
захворюваннями печінки. При хірургічних операціях (у тому числі
стоматологічних) застосування препаратів, які містять ацетилсаліцилову кислоту,
підвищує імовірність появи/посилення кровотечі, що зумовлено пригніченням
агрегації тромбоцитів протягом деякого часу після застосування
ацетилсаліцилової кислоти. При застосуванні препарату може знижуватися
виведення сечової кислоти. Це може призвести до виникнення подагри у пацієнтів
зі зменшеним виведенням сечової кислоти. Під час лікування препаратом не рекомендується вживати надмірну кількість
напоїв, що містять кофеїн (наприклад, кави, чаю). Це може спричиняти порушення
сну, тремор, відчуття напруження, дратівливість, неприємне відчуття за грудиною
через серцебиття. Під час лікування не вживати алкогольні напої.

Не рекомендується застосовувати
лікарський засіб без консультації лікаря більше 5 днів як анальгезивний і
більше 3 днів як жарознижувальний засіб.

При порушенні функції нирок і печінки
інтервал між прийомами повинен бути не менше 8 годин.

Парацетамол

Перед
застосуванням препарату необхідно проконсультуватися з лікарем, якщо пацієнт
приймає варфарин або подібні препарати, які мають антикоагулянтний ефект. Лікарський засіб може впливати на
результати лабораторних досліджень вмісту в крові глюкози та сечової кислоти.

Пацієнтам, які приймають аналгетики
кожен день при артритах легкої форми, необхідно проконсультуватися з лікарем. У
пацієнтів з тяжкими інфекціями, такими як сепсис, які супроводжуються зниженням
рівня глутатіону, при прийомі парацетамолу підвищується ризик виникнення
метаболічного ацидозу. Симптомами метаболічного ацидозу є глибоке, прискорене
чи утруднене дихання, нудота, блювання, втрата апетиту. Слід негайно звернутися
до лікаря у разі появи цих симптомів.

Якщо симптоми не зникають, необхідно
звернутися до лікаря.

Якщо головний біль стає постійним,
слід звернутися до лікаря.

Зберігати лікарський засіб поза
полем зору дітей та у недоступному для дітей місці.

Ацетилсаліцилова кислота

Застосовувати з обережністю при
гіперчутливості до аналгетичних, протизапальних, протиревматичних засобів, при
одночасному застосуванні антикоагулянтів, хворим з порушенням кровообігу
(наприклад, у разі патології судин нирки, застійної серцевої недостатності,
гіповолемії, великих операцій, сепсису або сильних кровотеч), оскільки
ацетилсаліцилова кислота також збільшує ризик порушення функції нирок і гострої
ниркової недостатності. Ібупрофен може зменшити інгібіторний вплив
ацетилсаліцилової кислоти на агрегацію тромбоцитів. У разі застосування Цитрамону-М
перед початком прийому ібупрофену як знеболювального засобу пацієнт повинен
проконсультуватися з лікарем.

Застосування у період вагітності або
годування груддю.

Лікарський
засіб протипоказаний у період вагітності або годування груддю.

Ацетилсаліцилова
кислота має тератогенний вплив; при застосуванні у період вагітності у I
триместрі призводить до вади розвитку – розщеплення верхнього піднебіння, у III триместрі – до гальмування
пологової діяльності (інгібування синтезу простагландинів), закриття артеріальної
протоки у плода, що спричиняє гіперплазію легеневих судин і гіпертензію у
судинах малого кола кровообігу, порушення функцій нирок з можливим наступним
розвитком ниркової недостатності з олігогідроамніозом, подовження часу
кровотечі, антиагрегантний ефект, який може виникнути навіть після застосування
дуже низьких доз.

Ацетилсаліцилова
кислота,  парацетамол проникають у грудне
молоко, що підвищує ризик виникнення кровотеч у дитини внаслідок порушення
функції тромбоцитів.

Сучасні
дані, щодо вивчення парацетамолу,
стосовно вагітних жінок вказують на відсутність порушень розвитку плоду
чи фето/неонатальну токсичність при застосуванні.

Кофеїн
підвищує ризик спонтанного викидня.

Здатність впливати на швидкість реакції
при керуванні автотранспортом або іншими механізмами.

Наявність у
складі препарату кофеїну може спричинити в осіб з підвищеною збудливістю
безсоння, відчуття занепокоєння, тому у період лікування слід утримуватися від
керування автомобілем та виконання роботи, що потребує підвищеної уваги та
швидкості реакції.

Спосіб застосування та дози.

Препарат
призначати дорослим по 1 таблетці 2–3 рази на добу після прийому їжі.
Максимальна добова доза препарату становить 6 таблеток (за 3 прийоми). Таблетки
Цитрамон-М не слід приймати більше 5 днів як знеболювальний засіб і більше 3
днів – як жарознижувальний засіб.

Не перевищувати
рекомендовану дозу. Не приймати разом з іншими лікарськими засобами, що містять
парацетамол.

Діти.

Препарат
протипоказаний дітям через ризик розвитку синдрому Рейє при гіпертермії на тлі
вірусних захворювань (гіперпірексія, метаболічний ацидоз, порушення з боку
нервової системи та психіки, блювання, порушення функції печінки).

Передозування.

Симптоми передозування можуть
проявлятися при тривалому застосуванні препарату або при застосуванні у дозах,
що у багато разів перевищують рекомендовану.

Симптоми
передозування в перші 24 години, зумовлені парацетамолом.

Ураження печінки можливе у дорослих,
які прийняли 10 г і більше парацетамолу, та у дітей, які прийняли парацетамолу
понад 150 мг/кг маси тіла. Ураження печінки може проявитися через 12–48 годин
після застосування надмірних доз препарату. У перші 24 години: блідість шкіри,
втрата апетиту, нудота, блювання, анорексія та абдомінальний біль,
гепатонекроз, підвищення активності «печінкових» трансаміназ, збільшення
протромбінового індексу. Можуть виникати порушення метаболізму глюкози та
метаболічний ацидоз. При тяжкому отруєнні печінкова недостатність може
прогресувати і призвести до розвитку токсичної енцефалопатії з порушенням
свідомості, крововиливами, гіпоглікемією, а також до коми, в окремих випадках —
з летальним наслідком. Гостра ниркова недостатність із гострим некрозом
канальців може проявлятися сильним поперековим болем, гематурією, протеїнурією
і розвинутись навіть при відсутності тяжкого ураження нирок. Відзначалась також
серцева аритмія та панкреатит. При довготривалому застосуванні великих доз з
боку органів кровотворення може розвинутись апластична анемія, тромбоцитопенія,
панцитопенія, агранулоцитоз, нейтропенія, лейкопенія. При прийомі великих доз з
боку центральної нервової системи можливе запаморочення, психомоторне збудження
і порушення орієнтації; з боку сечовидільної системи — нефротоксичність
(ниркова коліка, інтерстиціальний нефрит, капілярний некроз).

У пацієнтів  з факторами ризику (тривалий прийом
карбамазепіну, фенобарбітону, фенітоїну, примідону, рифампіцину, звіробою або
інших лікарських засобів, що індукують печінкові ферменти; зловживання
алкоголем; недостатність глутатіонової системи, наприклад: розлади травлення,
ВІЛ-інфекція, голодування, муковісцидоз, кахексія) прийом 5 г або більше
парацетамолу може призвести до ураження печінки.

При передозуванні необхідна швидка
медична допомога. Пацієнта слід негайно доставити у лікарню, навіть якщо відсутні
ранні симптоми передозування.

У разі передозування можуть
спостерігатися нудота, блювання, підвищене потовиділення, психомоторне
збудження або пригнічення центральної нервової системи, сонливість, порушення
свідомості, порушення серцевого ритму, тахікардія, екстрасистолія, тремор,
гіперрефлексія, судоми або може не відображатися тяжкість передозування чи
ризик ураження органів. Концентрацію парацетамолу у плазмі крові слід
вимірювати через 4 години або пізніше після прийому (більш раннє визначення концентрації
є недостовірним).

Лікування: промивання шлунка з подальшим
застосуванням активованого вугілля (якщо надмірна доза парацетамолу була
прийнята у межах 1 години), симптоматична терапія. Специфічний антидот при
передозуванні парацетамолу — N-ацетилцистеїн. При відсутності блювання можливе
застосування метіоніну перорально або N-ацетилцистеїну внутрішньовенно, що є
ефективним протягом 24 годин, але максимальний захисний ефект настає при його
застосуванні протягом 8 годин після передозування. Ефективність  антидоту різко знижується після цього часу.
Необхідно також вжити загальнопідтримувальних заходів. При необхідності слід
застосовувати α-адреноблокатори.

Симптоми
передозування кофеїном.

Великі дози кофеїну можуть зумовити
біль в епігастральній ділянці, блювання, діурез, прискорене дихання,
екстрасистолію, тахікардію або серцеву аритмію, вплив на центральну нервову
систему (запаморочення, безсоння, дратівливість, нервове збудження, стан
афекту, тривожність, тремор, судоми).

Лікування: промивання шлунка, повторне
призначення активованого вугілля, форсований лужний діурез, оксигенотерапія,
гемодіаліз у тяжких випадках, інфузія рідини та електролітів. Симптоматична
терапія. При судомах слід застосовувати діазепам.

Симптоми
передозування ацетилсаліциловою кислотою.

Передозування саліцилатів можливе через
хронічну інтоксикацію, що виникла внаслідок тривалої терапії (застосування
понад 100 мг/кг/добу більше 2 днів може спричинити токсичні ефекти), а також
через гостру інтоксикацію, яка несе загрозу життю (передозування) і причинами
якої можуть бути випадкове застосування або непередбачене передозування.
Хронічне отруєння саліцилатами може мати прихований характер, оскільки його
ознаки неспецифічні. Помірна хронічна інтоксикація, спричинена саліцилатами,
або саліцилізм зустрічається, як правило, тільки після повторних застосувань
великих доз.

Симптоми. Порушення
рівноваги, запаморочення, шум у вухах, глухота, зниження гостроти зору,  посилене потовиділення, зневоднення, нудота і
блювання, головний біль, сплутаність свідомості, порушення вуглеводного обміну,
кома. Зазначені симптоми можна контролювати зниженням дози. Шум у вухах може
відзначатися при концентрації саліцилатів у плазмі крові від 150 до 300 мкг/мл.
Серйозніші побічні реакції зустрічаються при концентрації саліцилатів у плазмі
крові понад 300 мкг/мл. Про гостру інтоксикацію свідчить виражена зміна
кислотно-лужного балансу, який може відрізнятися залежно від віку і тяжкості
інтоксикації. Поширеною ознакою у дітей є метаболічний ацидоз. Тяжкість стану
не може бути визначена лише на підставі концентрації саліцилатів у плазмі
крові. Всмоктування ацетилсаліцилової кислоти може уповільнюватися внаслідок
гальмування спорожнення шлунка, формування конкрементів у шлунку або внаслідок
застосування препаратів, вкритих ентеросолюбільною оболонкою.

Невідкладна допомога при отруєнні
ацетилсаліциловою кислотою визначається ступенем тяжкості, стадією та
клінічними симптомами і відповідає стандартним методам надання невідкладної
допомоги при отруєннях. Першочергові заходи мають бути спрямовані на
прискорення виведення лікарського засобу, а також на відновлення електролітного
і кислотно-лужного балансу. Внаслідок комплексних патофізіологічних ефектів
отруєння саліцилатами можуть виникнути деякі симптоми та лабораторні зміни.

Отруєння легкого та середнього ступеня:
тахіпное, гіпервентиляція, дихальний алкалоз, підвищена пітливість, нудота,
блювання. Лабораторні дані: алкалоз, лужна реакція сечі.

Важке отруєння: дихальний алкалоз з
компенсаторним метаболічним ацидозом, гіперпірексія, шум у вухах, глухота.
Дихальна система: від гіпервентиляції, некардіогенного набряку легенів до
зупинки дихання і асфіксії. Лабораторні дані: алкалоз, лужна реакція сечі.
Серцево-судинна система: від порушень серцевого ритму, артеріальної гіпотензії
до зупинки серця. Втрата рідини та електролітів: дегідратація, олігурія,
ниркова недостатність. Лабораторні дані: гіпокаліємія, гіпернатріємія,
гіпонатріємія, порушення функції нирок. Порушення обміну глюкози, кетоз
лабораторно проявляються у вигляді гіперглікемії, гіпоглікемії (особливо у
дітей), підвищення рівня кетонових тіл. Шлунково-кишковий тракт:
шлунково-кишкові кровотечі. З боку крові: від пригнічення функції тромбоцитів
до коагулопатій. Лабораторні дані: подовження протромбінового часу,
гіпопротромбінемія. Неврологічні: токсична енцефалопатія та пригнічення ЦНС від
млявості, пригнічення свідомості до коми і судом.

Лікування. При
передозуванні необхідна швидка медична допомога, навіть якщо симптоми
передозування відсутні. Призначення метіоніну перорально або ацетилцистеїну
внутрішньовенно може дати позитивний ефект протягом 48 годин після
передозування. Необхідно також застосувати загальнопідтримувальні заходи,
симптоматичну терапію, включаючи застосування антагоністів бета-адренорецепторів,
які можуть усунути кардіотоксичні ефекти.

Побічні реакції.

З боку імунної
системи: реакції
гіперчутливості, включаючи анафілаксію, анафілактичний шок, риніт, закладеність
носа;

з боку шкіри та
підшкірної клітковини: шкірний свербіж,
висип на шкірі і слизових оболонках, включаючи генералізовані та еритематозні
висипи, кропив’янку, ангіоневротичний набряк; мультиформна ексудативна еритема;
синдром Стівенса – Джонсона; токсичний епідермальний некроліз (синдром
Лайєлла);

шлунково-кишкові
розлади: диспептичні
розлади, включаючи нудоту, блювання, дискомфорт та біль в епігастрії, печію,
абдомінальний біль; запалення шлунково-кишкового тракту; ерозивно-виразкові
ураження шлунково-кишкового тракту, які можуть у поодиноких випадках спричинити
шлунково-кишкові кровотечі та перфорації з відповідними лабораторними та
клінічними проявами;

гепатобіліарні
розлади: порушення
функції печінки, підвищення активності печінкових
ферментів, як правило без розвитку жовтяниці, гепатонекроз (дозозалежний
ефект), гепатотоксичність;

ендокринні
розлади: гіпоглікемія,
аж до гіпоглікемічної коми;

неврологічні
розлади: головний біль,
запаморочення, тремор, парестезії, відчуття страху, занепокоєність, збудження,
дратівливість, порушення сну, безсоння, тривожність, загальна слабкість, дзвін
у вухах;

кардіальні
розлади: тахікардія,
відчуття серцебиття, артеріальна гіпертензія, аритмія;

з боку сечовидільної системи: нефротоксичність, асептична піурія,
ниркова коліка;

з боку системи
крові та лімфатичної системи: анемія, сульфатгемоглобінемія
і метгемоглобінемія (ціаноз, задишка, болі в ділянці серця), гемолітична
анемія. Внаслідок антиагрегантної дії на тромбоцити ацетилсаліцилова кислота
підвищує ризик розвитку кровотеч. Спостерігалися такі кровотечі, як
інтраопераційні геморагії, гематоми, кровотечі з органів сечостатевої системи,
носові кровотечі, кровотечі з ясен; шлунково-кишкові кровотечі та мозкові
геморагії;

з боку
дихальної системи: бронхоспазм;

інші: кровотечі можуть призвести до гострої та хронічної
постгеморагічної/залізодефіцитної анемії (внаслідок так званої прихованої
мікрокровотечі) з відповідними лабораторними проявами і клінічними симптомами,
такими як астенія, блідість шкірного покриву, гіпоперфузія; некардіогенний
набряк легень.

Термін придатності.

2 роки.

Не застосовувати
після закінчення терміну придатності, зазначеного на упаковці.

Умови зберігання.

Зберігати при
температурі не вище 25 °С.

Зберігати у
недоступному для дітей місці.

Упаковка.

По 6 або 10 таблеток у блістерах.

По 1 блістеру № 6 або № 10 у пачці з
картону.

Категорія відпуску.

Без рецепта.

Виробник.

ПАТ
«Хімфармзавод «Червона зірка».

Місцезнаходження виробника та адреса
місця провадження його діяльності.

61010, Україна,
м. Харків, вул. Гордієнківська, 1.

ИНСТРУКЦИЯ

по
медицинскому применению лекарственного средства

ЦИТРАМОН-М

(CITRAMON-M)

Состав:

действующие вещества: кислота
ацетилсалициловая, парацетамол, кофеин;

1 таблетка содержит: кислота ацетилсалициловая – 240 мг, парацетамол – 180 мг,
кофеин – 30 мг;

вспомогательные вещества:
кислота лимонная, крахмал картофельный, повидон, кислота аскорбиновая, кальция
стеарат, какао-порошок.

Лекарственная
форма. Таблетки.

Основные физико-химические свойства: таблетки плоскоцилиндрической формы с риской и фаской
светло-коричневого цвета с вкраплениями.

Фармакотерапевтическая
группа.

Анальгетики и антипиретики. Ацетилсалициловая кислота и комбинации
без психолептиков.

Код АТХ N02B А51.

Фармакологические свойства.

Фармакодинамика.

Ацетилсалициловая кислота,
парацетамол, кофеин в составе таблетки Цитрамон-М обладают обезболивающим,
жаропонижающим и умеренно выраженным противовоспалительным действием.
Антипиретический эффект ацетилсалициловой кислоты реализуется в центральной
нервной системе путем угнетения синтеза РGF2 в гипоталамусе в ответ
на влияние эндогенных пирогенов; анальгетический эффект имеет как
периферическое, так и центральное происхождение. Периферический эффект
обусловлен угнетением синтеза простагландинов воспаленных тканей; центральный –
влиянием на центры гипоталамуса. Парацетамол влияет на центр терморегуляции в
гипоталамусе и уменьшает проведение болевой импyльсации. Кофеин усиливает
фармакотерапевтическое действие кислоты ацетилсалициловой и парацетамола,
повышает рефлекторное возбуждение спинного мозга, дыхательного и сосудистого
центров продолговатого мозга, расширяет кровеносные сосуды скелетных мышц,
головного мозга, сердца, почек, снижает сонливость, ощущение усталости,
повышает умственную и физическую работоспособность, ускоряет кровоток.

Фармакокинетика.

Препарат быстро и практически
полностью всасывается в верхних отделах пищеварительного тракта. Через 30 минут после применения препарата
проявляется жаропонижающее действие, через 50–60 минут – обезболивающее. Максимальная концентрация
Цитрамона-М достигается через 2–2,5
часа.

Клинические
характеристики.

Показания.

Слабый или умеренно выраженный
болевой синдром (головная боль, мигрень, зубная боль, невралгии, первичная
дисменорея); инфекционно-воспалительные заболевания, сопровождающиеся
гипертермическим синдромом.

Противопоказания.

Повышенная чувствительность к компонентам препарата, к
другим производным ксантинов (теофиллин, теобромин), другим салицилатам; бронхиальная астма, вызванная применением салицилатов или
других нестероидных противовоспалительных средств в анамнезе; врожденная гипербилирубинемия; синдром Жильбера;  врожденная
недостаточность глюкозо-6-фосфатдегидрогеназы;
заболевания крови; лейкопения; анемия;
геморрагический диатез; выраженная почечная недостаточность; выраженная печеночная недостаточность;
тяжелые сердечно-сосудистые заболевания, включая нарушения ритма, выраженный
атеросклероз, тяжелую форму ишемической болезни сердца, выраженную сердечную
недостаточность, выраженную артериальную гипертензию, состояния повышенного
возбуждения, нарушения сна; пожилой возраст; глаукома; алкоголизм. Противопоказано
принимать лекарственное средство во время применения ингибиторов
моноаминоксидазы, а также в течение 2 недель после прекращения их применения.
Противопоказана комбинация с метотрексатом в дозировке 15 мг/неделю или более
(см. раздел «Взаимодействие с другими лекарственными средствами и другие виды
взаимодействий»).

Взаимодействие
с другими лекарственными средствами и другие виды взаимодействий.

Противопоказанные комбинации.

Метотрексат – при комбинированном применении
с салицилатами в дозе 15 мг/неделю и более повышается гематологическая
токсичность метотрексата вследствие снижения почечного клиренса метотрексата
противовоспалительными агентами и вытеснения его из связи с протеинами плазмы.
Поэтому такая комбинация противопоказана.

Ингибиторы МАО – при комбинированном применении
с кофеином возможно опасное повышение артериального давления, поэтому такая
комбинация противопоказана.

Комбинации, которые нужно
применять с осторожностью.

Парацетамол: антидепрессанты и другие
стимуляторы микросомального окисления – эти препараты увеличивают
продуцирование гидроксилированных активных метаболитов, влияющих на функцию
печени, обуславливая возможность развития тяжелых интоксикаций при небольших
передозировках препарата. Парацетамол усиливает терапевтический эффект
ацетилсалициловой кислоты, пиразолона, кофеина, кодеина, при этом уменьшается
токсичность парацетамола. Повышает эффект непрямых коагулянтов и вероятность
поражения печени гепатотоксичными препаратами, потенцирует действие
спазмолитиков, усиливает токсичность хлорамфеникола. При взаимодействии с
барбитуратами уменьшается активность парацетамола. Скорость всасывания
парацетамола может увеличиваться при одновременном применении с метоклопрамидом
и домперидоном и уменьшаться при применении с холестирамином. Парацетамол
снижает эффективность диуретиков. Производные кумарина (варфарина) при
длительном применении парацетамола повышают риск развития кровотечений. Под
влиянием парацетамола увеличивается в 5 раз период полувыведения
хлорамфеникола.

Кофеин: циметидин, гормональные
контрацептивы, изониазид усиливают действие кофеина. Кофеин усиливает действие
ненаркотических анальгетиков, сердечных гликозидов, эрготамина. Кофеин снижает
эффект опиоидных анальгетиков, анксиолитиков, снотворных и седативных средств,
является антагонистом средств для наркоза и других препаратов, угнетающих
центральную нервную систему, конкурентным антагонистом препаратов, угнетающих
центральную нервную систему, конкурентным антагонистом препаратов аденозина, аденозинтрифосфата.
При одновременном применении кофеина с эрготамином улучшается всасывание
эрготамина из пищеварительного тракта, с тиреотропными средствами – повышается
тиреоидный эффект. Кофеин увеличивает выведение препаратов лития с мочой;
снижает концентрацию лития в крови. Кофеин повышает эффект (улучшает
биодоступность) анальгетиков-антипиретиков, потенцирует эффекты производных
ксантина, α- и
β-адреномиметиков,
психостимулирующих средств. Снижает всасывание препаратов кальция в
желудочно-кишечном тракте.

Ацетилсалициловая кислота: одновременное применение с
урикозурическими средствами, такими как бензобромарон, пробенецид, снижает
эффект выведения мочевой кислоты (благодаря конкуренции выведения мочевой
кислоты почечными канальцами). При одновременном применении с дигоксином
концентрация последнего в плазме крови повышается вследствие снижения почечной
экскреции. Ингибиторы ангиотензинпревращающего фермента в комбинации с высокими дозами
ацетилсалициловой кислоты вызывают снижение фильтрации в клубочках вследствие
ингибирования вазодилататорных простагландинов и снижение гипотензивного
эффекта. При одновременном применении с нестероидными противовоспалительными
средствами – усиливаются терапевтические и побочные эффекты последних; с
пероральными гипогликемическими средствами – усиливается их гипогликемический
эффект.

Селективные ингибиторы обратного
захвата серотонина:
повышается риск кровотечения из верхних отделов пищеварительного тракта из-за
возможности синергического эффекта. При одновременном применении с вальпроевой
кислотой ацетилсалициловая кислота вытесняет ее из связи с протеинами плазмы
крови, повышая токсичность. Ослабляет действие гипотензивных средств,
спиронолактона, фуросемида.

Препарат
усиливает действие средств, снижающих свертываемость крови и агрегацию
тромбоцитов, побочное действие кортикостероидов, сульфонилмочевины,
метотрексата. Следует избегать комбинации
с барбитуратами, противосудорожными средствами, салицилатами,
рифампицином, алкоголем.

Особенности применения.

У пациентов с аллергическими осложнениями, в том числе с
бронхиальной астмой, аллергическим ринитом, крапивницей, кожным зудом, отеком
слизистой оболочки и поллинозом носа, а также при их сочетании с хроническими
инфекциями дыхательных путей и у больных с гиперчувствительностью к НПВС на
фоне лечения лекарственным средством возможно развитие бронхоспазма или
приступа бронхиальной астмы.

Ацетилсалициловая
кислота вызывает раздражение слизистой оболочки желудка, поэтому Цитрамон-М
следует применять только после еды, запивая водой или щелочными минеральными
водами.

Не
применять препарат с другими средствами, содержащими парацетамол,
ацетилсалициловую кислоту. Не превышать указанных доз. Препарат применять с
осторожностью при желудочно-кишечных язвах в анамнезе, в том числе при
хронической или рецидивирующей язвенной болезни, желудочно-кишечных
кровотечениях в анамнезе; при одновременном применении антикоагулянтов; при
пониженной свертываемости крови,  нарушениях функций почек и/или печени. Существующие
заболевания печени повышают риск поражения печени парацетамолом. Опасность
передозировки выше у пациентов с нециррозными алкогольными заболеваниями
печени. При хирургических операциях (в том числе стоматологических) применение
препаратов, содержащих ацетилсалициловую кислоту, увеличивает вероятность
возникновения/усиления кровотечения, что обусловлено угнетением агрегации
тромбоцитов в течение некоторого времени после применения ацетилсалициловой
кислоты. При применении препарата может снижаться выведение мочевой кислоты.
Это может привести к возникновению подагры у пациентов со сниженным выведением
мочевой кислоты. Во время лечения препаратом не рекомендуется употреблять
чрезмерное количество напитков, содержащих кофеин (например, кофе, чая). Это может
вызывать нарушение сна, тремор, ощущение напряжения, раздражительность,
неприятное ощущение за грудиной из-за сердцебиения. Во время лечения не
употреблять алкогольные напитки.

Не рекомендуется применять
лекарственное средство без консультации врача более 5 дней как анальгезирующее
и более 3 дней как жаропонижающее средство.

При нарушении функции почек и печени
интервал между приемами должен быть не менее 8 часов.

Парацетамол

Перед применением препарата необходимо проконсультироваться с врачом, если
пациент принимает варфарин или подобные препараты, которые имеют
антикоагулянтный эффект. Лекарственное средство может влиять на результаты
лабораторных исследований содержания в крови глюкозы и мочевой кислоты.

Пациентам,
принимающим анальгетики каждый день при артритах легкой формы, необходимо
проконсультироваться с врачом. У пациентов с тяжелыми инфекциями, такими как
сепсис, которые сопровождаются снижением уровня глутатиона, при приеме
парацетамола повышается риск возникновения метаболического ацидоза. Симптомами
метаболического ацидоза являются глубокое, учащенное или утрудненное дыхание,
тошнота, рвота, потеря аппетита. Следует немедленно обратиться к врачу в случае
появления этих симптомов.

Если
симптомы не исчезают, необходимо обратиться к врачу.

Если
головная боль становится постоянной, следует обратиться к врачу.

Хранить
лекарственное средство вне поля зрения детей и в недоступном для детей месте.

Ацетилсалициловая
кислота

Применять
с осторожностью при гиперчувствительности к анальгетическим, противовоспалительным,
противоревматическим средствам, при одновременном применении антикоагулянтов,
больным с нарушением кровообращения (например, в случае патологии сосудов
почки, застойной сердечной недостаточности, гиповолемии, обширной операции,
сепсиса или сильных кровотечений), поскольку ацетилсалициловая кислота также
увеличивает риск нарушения функции почек и острой почечной недостаточности.
Ибупрофен может уменьшить ингибиторное влияние ацетилсалициловой кислоты на
агрегацию тромбоцитов. В случае применения Цитрамона-М перед началом приема
ибупрофена в качестве обезболивающего средства пациент должен
проконсультироваться с врачом.

Применение
в период беременности или кормления грудью.

Лекарственное
средство противопоказано в период беременности или кормления грудью.

Ацетилсалициловая
кислота обладает тератогенным влиянием; при применении в период беременности в
I триместре приводит к пороку развития - расщеплению верхнего неба, в III
триместре - к торможению родовой деятельности (ингибирование синтеза простагландинов),
закрытие артериального протока у плода, что вызывает гиперплазию легочных
сосудов и гипертензию в сосудах малого круга кровообращения, нарушение функции
почек с возможным последующим развитием почечной недостаточности с
олигогидроамниозом, удлинение времени кровотечения, антиагрегантный эффект,
который может возникнуть даже после применения очень низких доз.

Ацетилсалициловая
кислота, парацетамол проникают в грудное молоко, что повышает риск
возникновения кровотечений у ребенка вследствие нарушения функции тромбоцитов.

Современные
данные, по изучению парацетамола, относительно беременных женщин указывают на
отсутствие нарушений развития плода или фето/неонатальную токсичность при
применении.

Кофеин
повышает риск спонтанного выкидыша.

Способность
влиять на скорость реакции при управлении автотранспортом или другими
механизмами.

Наличие в составе препарата кофеина
может вызвать у лиц с повышенной возбудимостью бессонницу, чувство
беспокойства, поэтому в период лечения следует воздерживаться от управления
автомобилем и выполнения работы, требующей повышенного внимания и скорости
реакции.

Способ
применения и дозы.

Препарат назначать взрослым по 1
таблетке 2–3 раза в сутки после приема пищи.
Максимальная суточная доза препарата составляет 6 таблеток (за 3 приема).
Таблетки Цитрамон-М не следует принимать более 5 дней как обезболивающее
средство и более 3 дней – как жаропонижающее средство.

Не
превышать рекомендованную дозу. Не принимать вместе с другими лекарственными
средствами, содержащими парацетамол.

Дети.

Препарат
противопоказан детям из-за риска развития синдрома Рейе при гипертермии на фоне
вирусных заболеваний (гиперпирексия, метаболический ацидоз, нарушения со
стороны нервной системы и психики, рвота, нарушения функции печени).

Передозировка.

Симптомы передозировки могут проявляться при длительном
применении препарата или при применении в дозах, во много раз превышающих
рекомендованную.

Симптомы
передозировки в первые 24 часа, обусловленные парацетамолом.

Поражение печени возможно у взрослых, принявших 10 г и более
парацетамола, и у детей, принявших парацетамола свыше 150 мг/кг массы тела.
Поражение печени может проявиться через 12–48
часов после применения чрезмерных доз препарата. В первые 24 часа: бледность
кожи, потеря аппетита, тошнота, рвота, анорексия и абдоминальная боль,
гепатонекроз, повышение активности «печеночных» трансаминаз, увеличение
протромбинового индекса. Могут возникать нарушения метаболизма глюкозы и
метаболический ацидоз. При тяжелом отравлении печеночная недостаточность может
прогрессировать и привести к развитию токсической энцефалопатии с нарушением
сознания, кровоизлияниями, гипогликемией, а также к коме, в отдельных случаях –
с летальным исходом. Острая почечная недостаточность с острым некрозом
канальцев может проявляться сильной поясничной болью, гематурией, протеинурией
и развиться даже при отсутствии тяжелого поражения почек. Отмечалась также
сердечная аритмия и панкреатит. При длительном применении больших доз со
стороны органов кроветворения может развиться апластическая анемия,
тромбоцитопения, панцитопения, агранулоцитоз, нейтропения, лейкопения.

При приеме больших доз со стороны центральной нервной
системы возможно головокружение, психомоторное возбуждение и нарушение
ориентации; со стороны мочевыделительной системы — нефротоксичность (почечная
колика, интерстициальный нефрит, капиллярный некроз).

У
пациентов с факторами риска (длительный прием карбамазепина, фенобарбитона,
фенитоина, примидона, рифампицина, зверобоя или других лекарственных средств,
которые индуцируют печеночные ферменты; злоупотребление алкоголем;
недостаточность глутатионовой системы, например: расстройства пищеварения,
ВИЧ-инфекция, голодание, муковисцидоз, кахексия) прием 5 г или более
парацетамола может привести к поражению печени.

При
передозировке необходима скорая медицинская помощь. Пациента следует немедленно
доставить в больницу, даже если отсутствуют ранние симптомы передозировки.

В случае передозировки могут наблюдаться тошнота, рвота, повышенное
потоотделение, психомоторное возбуждение или угнетение центральной нервной
системы, сонливость, нарушение сознания, нарушение сердечного ритма,
тахикардия, экстрасистолия, тремор, гиперрефлексия, судороги либо может не
отображаться тяжесть передозировки или риск поражения органов. Концентрацию
парацетамола в плазме крови следует измерять через 4 часа или позже после
приема (более раннее определение концентрации является недостоверным).

Лечение: промывание желудка с последующим применением
активированного угля (если чрезмерная доза парацетамола была принята в пределах
1 часа), симптоматическая терапия. Специфический антидот при передозировке
парацетамола — N-ацетилцистеин. При отсутствии рвоты возможно применение
метионина перорально или N-ацетилцистеина внутривенно, что является эффективным
в течение 24 часов, но максимальный защитный эффект наступает при его
применении в течение 8 часов после передозировки. Эффективность антидота резко
снижается после этого времени. Необходимо также принять общеподдерживающие
меры. При необходимости следует применять α-адреноблокаторы.

Симптомы
передозировки кофеином.

Большие дозы кофеина могут обусловить боль в эпигастральной
области, рвоту, диурез, учащенное дыхание, экстрасистолию, тахикардию или
сердечную аритмию, влияние на цент-ральную нервную систему (головокружение,
бессонницу, раздражительность, нервное возбуждение, состояние аффекта,
тревожность, тремор, судороги).

Лечение: промывание
желудка, повторное назначение активированного угля, форсированный щелочной
диурез, оксигенотерапия, гемодиализ в тяжелых случаях, инфузия жидкости и
электролитов.

Симптоматическая терапия. При судорогах следует применять
диазепам.

Симптомы
передозировки ацетилсалициловой кислотой.

Передозировка салицилатов возможна из-за хронической
интоксикации, возникшей вследствие длительной терапии (применение свыше 100
мг/кг/сутки больше 2 дней может вызвать токсические эффекты), а также из-за
острой интоксикации, угрожающей жизни (передозировка), причинами которой могут
быть случайное применение или непредвиденная передозировка. Хроническое
отравление салицилатами может иметь скрытый характер, поскольку его признаки
неспецифические. Умеренная хроническая интоксикация, вызванная салицилатами,
или салицилизм встречается, как правило, только после повторных применений
больших доз.

Симптомы. Нарушение равновесия, головокружение, шум в ушах, глухота,
снижение остроты зрения, усиленное потоотделение, обезвоживание, тошнота и
рвота, головная боль, спутанность сознания, нарушения углеводного обмена, кома.
Указанные симптомы можно контролировать снижением дозы. Шум в ушах может
отмечаться при концентрации салицилатов в плазме крови от 150 до 300 мкг/мл.
Более серьезные побочные реакции встречаются при концентрации салицилатов в
плазме крови свыше 300 мкг/мл. Об острой интоксикации свидетельствует
выраженное изменение кислотно-щелочного баланса, который может отличаться в
зависимости от возраста и тяжести интоксикации. Распространенным признаком у
детей является метаболический ацидоз. Тяжесть состояния не может быть
определена только на основании концентрации салицилатов в плазме крови. Всасывание
ацетилсалициловой кислоты может замедляться вследствие торможения опорожнения
желудка, формирования конкрементов в желудке или в результате применения
препаратов, покрытых энтеросолюбильной оболочкой.

Неотложная помощь при отравлении
ацетилсалициловой кислотой определяется степенью тяжести, стадией, клиническими
симптомами и соответствует стандартным методам оказания неотложной помощи при
отравлениях. Первоочередные меры должны быть направлены на ускорение выведения
лекарственного средства, а также на восстановление электролитного и
кислотно-щелочного баланса. Вследствие комплексных патофизиологических эффектов
отравления салицилатами могут возникнуть некоторые симптомы и лабораторные
изменения.

Отравление легкой и средней степени:
тахипноэ, гипервентиляция, дыхательный алкалоз, повышенная потливость, тошнота,
рвота. Лабораторные данные: алкалоз, щелочная реакция мочи.

Тяжелое отравление: дыхательный алкалоз
с компенсаторным метаболическим ацидозом, гиперпирексия, шум в ушах, глухота.
Дыхательная система: от гипервентиляции, некардиогенного отека легких до
остановки дыхания и асфиксии. Лабораторные данные:  алкалоз, щелочная реакция мочи.
Сердечно-сосудистая система: от нарушений сердечного ритма, артериальной
гипотензии до остановки сердца. Потеря жидкости и электролитов: дегидратация,
олигурия, почечная недостаточность. Лабораторные данные: гипокалиемия,
гипернатриемия, гипонатриемия, нарушение функции почек. Нарушение обмена
глюкозы, кетоз лабораторно проявляются в виде гипергликемии, гипогликемии
(особенно у детей), повышение уровня кетоновых тел. Желудочно-кишечный тракт:
желудочно-кишечные кровотечения. Со стороны крови: от угнетения функции
тромбоцитов до коагулопатий. Лабораторные данные: увеличение протромбинового
времени, гипопротромбинемия. Неврологические: токсическая энцефалопатия и
угнетение ЦНС от вялости, угнетения сознания до комы и судорог.

Лечение. При передозировке необходима скорая медицинская помощь,
даже если симптомы передозировки отсутствуют. Назначение метионина перорально
или ацетилцистеина внутривенно может дать положительный эффект в течение 48
часов после передозировки. Необходимо также применять общеподдерживающие
мероприятия, симптоматическую терапию, включая применение антагонистов
бета-адренорецепторов, которые могут устранить кардиотоксические эффекты.

Побочные реакции.

Со стороны
иммунной системы: реакции гиперчувствительности,
включая анафилаксию, анафилактический шок, ринит, заложенность носа;

со стороны
кожи и подкожной клетчатки: кожный
зуд, высыпания на коже и слизистых оболочках, включая
генерализованные и эритематозные высыпания, крапивницу, ангионевротический
отек; мультиформная эксудативная эритема; синдром Стивенса – Джонсона; токсический эпидермальный некролиз (синдром
Лайелла);

желудочно-кишечные
расстройства: диспептические расстройства,
включая тошноту, рвоту, дискомфорт и боль в эпигастрии, изжогу, абдоминальную
боль; воспаление желудочно-кишечного тракта;
эрозивно-язвенные поражения желудочно-кишечного тракта, которые могут в
единичных случаях вызвать желудочно-кишечные кровотечения и перфорации с
соответствующими лабораторными и клиническими проявлениями;

гепатобилиарные
расстройства: нарушение функции печени, повышение
активности печеночных ферментов, как правило без развития желтухи, гепатонекроз
(дозозависимый эффект), гепатотоксичность;

эндокринные
расстройства: гипогликемия, вплоть до
гипогликемической комы;

неврологические
расстройства: головная боль, головокружение,
тремор, парестезии, ощущение страха, беспокойство, возбуждение,
раздражительность, нарушение сна, бессонница, тревожность, общая слабость, звон
в ушах;

кардиальные
расстройства: тахикардия, ощущение сердцебиения,
артериальная гипертензия, аритмия;

со стороны
мочевыводящей системы: нефротоксичность,
асептическая пиурия, почечная колика;

со стороны
системы крови и лимфатической системы:
анемия, сульфатгемоглобинемия и метгемоглобинемия (цианоз, одышка, боли в
области сердца), гемолитическая анемия. Вследствие антиагрегантного действия на
тромбоциты ацетилсалициловая кислота повышает риск развития кровотечений.
Наблюдались такие кровотечения, как интраоперационные геморрагии, гематомы,
кровотечения из органов мочеполовой системы, носовые кровотечения, кровотечения
из десен; желудочно-кишечные кровотечения и мозговые геморрагии;

з боку
дыхательной системы: бронхоспазм;

другие: кровотечения могут привести к острой и хронической
постгеморрагической/железодефицитной анемии (вследствие так называемого
скрытого микрокровотечения) с соответствующими лабораторными проявлениями и
клиническими симптомами, такими как астения, бледность кожного покрова,
гипоперфузия; некардиогенный отек легких.

Срок годности.

2 года.

Не применять по истечении срока
годности, указанного на упаковке.

Условия хранения.

хранить при
температуре не выше 25 оС.

Хранить в недоступном для детей
месте.

Упаковка.

По
6 или 10 таблеток в блистерах.

По
1 блистеру № 6 или № 10 в пачке из картона.

Категория отпуска.

Без
рецепта.

Производитель.

ПАО «Химфармзавод «Красная звезда».

Местонахождение производителя и
адрес места осуществления его деятельности.

61010, Украина, г. Харьков, ул.
Гордиенковская, 1.