ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

ЦЕФАЗОЛІН-ДАРНИЦЯ

(CEFAZOLIN-DARNITSA)

Склад:

діюча
речовина cefazolin;

1 флакон
містить
цефазоліну
натрієвої
солі у
перерахуванні
на цефазолін 0,5 г
або 1
г.

Лікарська
форма. Порошок
для розчину
для ін'єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
порошок білого
або майже
білого
кольору. Дуже
гігроскопічний.

Фармакотерапевтична
група. Протимікробні
засоби для
системного
застосування.
Цефалоспорини
першого
покоління.
Код АТХ
J01D В04.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Цефазолін
–
напівсинтетичний
цефалоспориновий
антибіотик
першого
покоління для
парентерального
введення.
Механізм
антимікробної
дії пов'язаний
із
пригніченням
ферменту
транспептидази,
блокадою
біосинтезу
мукопептиду
у клітинній
стінці
бактерії.
Цефазолін – антибіотик
широкого
спектра дії,
активний
відносно
багатьох
грампозитивних
та грамнегативних
мікроорганізмів.
До лікарського
засобу
чутливі
грампозитивні
мікроорганізми:
Staphylococcus aureus
(включаючи
штами, що
продукують
пеніциліназу),
Staphylococcus epidermidis
(стафілококи,
резистентні
до
метициліну, також
стійкі до
цефазоліну), b-гемолітичні
стрептококи
групи А та інші
штами
стрептококів
(багато
штамів ентерококів,
резистентні
до лікарського
засобу), Streptococcus (Diplococcus) pneumoniae, Corynebacterium diphtheria,
Bacillus anthracis; а також
грамнегативні
мікроорганізми:
Escherichia coli, Proteus mirabilis,
Klebsiella spp., Enterobacter aerogenes, Haemophilus influenzae, Neisseria
meningitidis, Neisseria gonorrhoeae, Shigella spp., Salmonella spp., treponema spp., Leptospira spp.
Більшість
індолпозитивних
штамів Proteus
(Proteus vulgaris), а також Enterobacter cloacae, Morganella morganii,
Providencia rettgeri, Serratia, Pseudomonas spp., Acinetobacter spp.,
а також
анаеробні
коки Peptococcus,
Peptostreptococcus, у тому
числі В.
fragilis,
резистентні
до
цефазоліну.
Рикетсії,
віруси, гриби
та найпростіші
стійкі до дії
лікарського
засобу.

Фармакокінетика.

При
внутрішньом'язовому
введенні лікарський
засіб швидко
всмоктується;
близько 90 %
введеної дози
зв'язується з
білками
плазми крові.
Максимальна
концентрація
у крові при
внутрішньом'язовому
введенні
спостерігається
через 1
годину після
ін'єкції та
становить
37-64 мкг/мл. При
внутрішньовенному
застосуванні
максимальна
концентрація
лікарського
засобу
визначається
одразу після
введення і
становить 185
мкг/мл.

Терапевтична
концентрація
у крові триває
8-12 годин. Лікарський
засіб добре
проникає у
тканини і
рідини
організму,
проникає
через
запалену
синовіальну
оболонку у
суглоби та у
черевну
порожнину. Цефазолін
легко
проникає
крізь
плацентарний
бар'єр. Лікарський
засіб у
незначній
кількості
метаболізується
у печінці та
виділяється
із жовчю. Значна
частина
введеної
дози лікарського
засобу
(близько 60-90 %)
екскретується
у перші 6
годин, через 24
години – 70-95 % та
виводиться у
незміненому
вигляді з
сечею.
Незначна
кількість лікарського
засобу може проникати
у грудне
молоко.

Період
напіввиведення
– близько 2
годин після
внутрішньом'язового
введення, 1,8 години –
після
внутрішньовенного
введення. При
порушенні
функції
нирок період
напіввиведення
становить 3-42
години.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Інфекційно-запальні
захворювання,
спричинені
чутливими до
цефазоліну
мікроорганізмами:

–
інфекції
дихальних
шляхів;

–
інфекції
сечостатевої
системи;

–
інфекції
шкіри та
м'яких
тканин;

–
інфекції
кісток і
суглобів;

–
сепсис;

–
ендокардит;

–
інфекції
жовчовивідних
шляхів.

Профілактика
хірургічних
інфекцій.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
антибіотиків
цефалоспоринового
ряду та інших
b-лактамних
антибіотиків.

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

При
одночасному
застосуванні
Цефазоліну-Дарниця
з:

пробенецидом −
уповільнюється
екскреція
цефазоліну, що
сприяє його
кумуляції,
тривалому
підвищенню
концентрації
лікарського
засобу в
сироватці
крові;

антикоагулянтами
(наприклад,
варфарин,
гепарин) −
підвищується
ризик
кровотечі. Упродовж
застосування
цефазоліну з
антикоагулянтами
у високих
дозах слід
контролювати
параметри
коагуляції;

вітамін
К: деякі
цефалоспорини,
такі як
цефазолін, можуть
призвести до
порушення
метаболізму вітаміну
K, особливо у
випадках
його дефіциту,
що може
потребувати додаткового
введення
вітаміну К;

аміноглікозидами та петльовими
діуретиками
(фуросемід,
кислота
етакринова), іншими
нефротоксичними
лікарськими
засобами (у
т.ч. колістин,
поліміксин В,
ванкоміцин) –
підвищується
ризик
нефротоксичності;
порушується
функція нирок
внаслідок
блокади
канальцевої
секреції
цефазоліну,
при цьому
дозу лікарського
засобу слід
зменшити і
лікування
проводити
під
контролем
вмісту азоту
сечовини і
креатиніну в
сироватці
крові.
Супутнього
лікування з
нефротоксичними
лікарськими
засобами слід
уникати;

етанолом −
можливі
дисульфірамоподібні
реакції.

Не слід
застосовувати
цефазолін
разом з антибактеріальними
лікарськими
засобами, що
мають бактеріостатичний
механізм дії
(тетрацикліни,
сульфаніламіди,
еритроміцин,
хлорамфенікол).

Розчин
цефазоліну
не можна
змішувати в
одній
ємкості з
іншими
антибіотиками.

Може
виникати
перехресна
реактивність
між
цефазоліном
та лікарськими
засобами
пеніцилінової
групи.

Гормональні
контрацептиви
− як
і при
застосуванні
інших
антибіотиків,
знижується
ефективність
гормональних
контрацептивів,
тому рекомендується
використовувати
додаткові
(негормональні)
методи
контрацепції
під час лікування.

Подібно
до інших
антибіотиків,
цефазолін може
знижувати
терапевтичний
ефект БЦЖ-вакцини,
вакцини
проти тифу,
тому така
комбінація
не
рекомендується. Слід
дотримуватися
інтервалу не
менше 24 годин
між
застосуванням
останньої
дози антибіотика
і живої
вакцини.

Лабораторні
дослідження: можливий
хибнопозитивний
результат
глюкозуричних
тестів при
застосуванні
неферментних
методів з
використанням
розчинів
Бенедикта,
Фелінга або таблеток
Clinitest;
цефазолін не
впливає на
ферменті
методи вимірювань
глюкози в
сечі. Пряма
та непряма проба
Кумбса може
давати
хибнопозитивні
результати.

Особливості
застосування.

При
призначенні
цефазоліну
слід дотримуватися
офіційних
рекомендацій
з антибіотикотерапії
та
рекомендацій
з профілактики
антибіотикорезистентності.

Гіперчутливість. Перед
початком
кожного
нового курсу
лікування
цефазоліном
слід
встановити,
чи були у
пацієнта в
анамнезі реакції
гіперчутливості
до
цефазоліну, цефалоспоринів,
пеніцилінів,
інших β
- лактамних
антибіотиків,
інших
лікарських
засобів.

Існує
можливість
перехресних
алергічних
реакцій між
пеніцилінами
і
цефалоспоринами.
Повідомлялося
про тяжкі
реакції гіперчутливості
(включаючи анафілаксію)
на обидва лікарські
засоби.

Антибіотики
слід
обережно
призначати
пацієнтам, в
анамнезі
яких були
будь-які форми
алергічних
реакцій,
особливо на
лікарські
засоби.

Як і при
застосуванні
інших
цефалоспоринів,
не можна
виключати
можливість
тяжких гострих
алергічних
реакцій, у
тому числі анафілактичного
шоку – навіть
якщо у докладному
анамнезі
немає
відповідних
вказівок. При
розвитку
таких
реакцій
необхідно вводити
адреналін
(епінефрин),
глюкокортикоїди
та проводити
інші
невідкладні
заходи.

Цефалоспорини
можуть
абсорбуватися
на поверхні
мембран
еритроцитів
і взаємодіяти
з антитілами,
спрямованими
проти лікарського
засобу. Це
може
призводити
до
псевдопозитивного
тесту Кумбса
(наприклад, у
дітей, матері
яких
лікувалися
цефазоліном)
і дуже рідко
− до розвитку
гемолітичної
анемії. При
такій реакції
може
виникати
перехресна
реактивність
з
пеніцилінами.

Антибіотикоасоційований коліт/надмірний
ріст
нечутливих
мікроорганізмів.
Лікування
антибактеріальними
лікарськими
засобами,
особливо при
тяжких
захворюваннях
у людей
літнього
віку, а також в
ослаблених
пацієнтів,
дітей може
призвести до
виникнення
антибіотикоасоційованої
діареї,
колітів, у
тому числі псевдомембранозного
коліту. Тяжкість
проявів
псевдомембранозного
коліту
може
коливатися від
легкої до
такої, що
загрожує
життю, тому
важливо
розглядати
можливість
даного
діагнозу в
усіх пацієнтів,
у яких під
час або після
застосування
цефазоліну
виникла
діарея. Тому
при
виникненні
діареї під
час або після
лікування
цефазоліном
необхідно
виключити ці
діагнози, у тому
числі
псевдомембранозний
коліт. Застосування
цефазоліну
необхідно
припинити у
разі тяжкої
та/або з
домішками
крові діареї
та провести
відповідну
терапію. Лікарські
засоби, що
пригнічують
перистальтику,
застосовувати
не слід. У
разі
відсутності
необхідного
лікування
може
розвинутися
токсичний
мегаколон,
перитоніт,
шок.

Слід з
обережністю
призначати
пацієнтам, які
мають в
анамнезі
захворювання
шлунково-кишкового
тракту,
особливо
коліт. Тривале
застосування
антибактеріальних
лікарських
засобів може
призводити
до
надмірного
росту
нечутливих
мікроорганізмів,
грибків та
розвитку
суперінфекції,
що потребує
прийняття
відповідних
заходів,
зокрема –
періодично
досліджувати
чутливість
мікрофлори
до лікарського
засобу.

Ниркова
недостатність. У
пацієнтів з
нирковою недостатністю
дози та/або
інтервал між
застосуванням
лікарського
засобу
можуть бути
скориговані
залежно від
ступеня
порушення
функції
нирок. При
призначенні
цефазоліну
пацієнтам із порушеннями
функції
нирок добову
дозу слід зменшити
або подовжити
інтервал між
введеннями лікарського
засобу для
уникнення
токсичної
дії.

У разі
ниркової
недостатності
зі швидкістю
клубочкової
фільтрації
до 55 мл/хв слід
прийняти до
уваги
можливість
кумуляції цефазоліну.
Хоча
цефазолін
рідко є
причиною порушення
функції
нирок, рекомендується
оцінювати
функцію
нирок, особливо
тяжкохворим
пацієнтам,
які отримують
максимальні
дози лікарського
засобу і
пацієнтам,
які
отримують
супутню
терапію іншими
потенційно
нефротоксичними
лікарськими
засобами (в
т.ч.
аміноглікозидами,
сильнодіючими
діуретиками).

Застосування
високих доз
цефазоліну
пацієнтам з
нирковою
недостатністю
може бути
пов’язано з
ризиком
розвитку
судом.

Корекція
дози для
пацієнтів
геріатричної
групи з
нормальною
функцією
нирок не потрібна.

Інтратекальне
введення лікарського
засобу не
рекомендується.
Були
повідомлення
про тяжкі
токсичні
реакції з
боку
центральної
нервової
системи, у
тому числі
судоми при
застосуванні
саме такого
шляху
введення лікарського
засобу, а
також при
перевищенні
доз
препарату на тлі
ниркової
дисфункції.

При
тривалому
лікуванні цефазоліном
рекомендується
регулярно
контролювати
картину
крові,
показники
функціонального
стану
печінки та
нирок.

Порушення
згортання
крові. Цефазолін
може зрідка
призводити
до порушень
згортання
крові. Тому
пацієнтам із
захворюваннями,
які можуть
спричиняти
кровотечі
(наприклад,
виразки
травного
тракту), пацієнтам
з дефектами
коагуляції
(успадкованими:
наприклад,
гемофілія;
набутими:
наприклад,
при
тромбоцитопенії,
пацієнтам
із
порушенням
синтезу або
недостатністю
вітаміну К (наприклад,
хронічні
захворювання
печінки,
нирок, літній
вік, недоїдання,
тривала
антибіотикотерапія),
при тривалій
терапії
антикоагулянтами,
що передувала
призначенню
цефазоліну, слід
контролювати
протромбіновий
час. У разі наявності
показань
слід
призначити
екзогенний
вітамін К (10 мг на
тиждень).

Вплив
на
результати
лабораторних
досліджень. Під
час
лікування цефазоліном
можуть
відзначатися
псевдопозитивні
результати
глюкозуричних
тестів, що
проводяться
неферментативними
методами. Лікарський
засіб не
впливає на
результати
глюкозуричних
тестів, що проводяться
ферментативними
методами.

Натрій.
Лікарський
засіб
містить
натрій, що
необхідно
враховувати
пацієнтам,
які дотримуються
дієти з контрольованим
вмістом
натрію.

Для
використання
придатні
тільки
прозорі свіжоприготовані
розчини лікарського
засобу.
Розчин
цефазоліну
не можна
змішувати в одному
об'ємі з
іншими
антибіотиками.

Застосування
у період вагітності
або
годування
груддю.

Лікарський
засіб
протипоказаний
у період
вагітності.

При
необхідності
застосування
цефазоліну
годування
груддю слід
припинити.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Доки не
буде
з'ясована
індивідуальна
реакція
пацієнта на лікарський
засіб, слід
утримуватися
від
керування
автотранспортом
або роботи з
іншими
механізмами,
враховуючи,
що під час
лікування
можуть
спостерігатися
такі
порушення з
боку нервової
системи як
запаморочення,
судоми.

Спосіб
застосування
та дози.

Перед
початком
терапії
необхідно
виключити
наявність у
пацієнта
підвищеної
чутливості
до антибіотика,
зробивши
шкірну пробу.

Цефазолін
вводити
внутрішньом'язово
та
внутрішньовенно
(краплинно та
струминно).
Цефазолін не
можна вводити
інтратекально!

Приготування
розчинів для
ін'єкцій та
інфузій.

Для внутрішньом'язового
введення вміст
флакона 500 мг (1000
мг) розчинити
у 2-3 мл     (4-5 мл)
0,9 % розчину
натрію
хлориду або
стерильної
води для
ін'єкцій,
ретельно
струшуючи до
повного
розчинення.
Вводити
глибоко у
верхній
зовнішній
квадрант великого
сідничного
м'яза.

Для внутрішньовенного
струминного
введення разову
дозу лікарського
засобу
розчинити у 10
мл 0,9 % розчину
натрію
хлориду або
стерильної
води для
ін'єкцій та
повільно
вводити
протягом 3-5
хвилин.

При внутрішньовенному
краплинному
введенні 500 мг
або 1000 мг лікарського
засобу
розводять у 50-100 мл
води для
ін'єкцій або 0,9 %
розчину
натрію хлориду,
або в одному
з наступних розчинів:
5 % розчин
глюкози, 10 %
розчин
глюкози, 5 %
розчин
глюкози у
розчині
лактату натрію
для інфузій, 0,9 %
розчин
натрію
хлориду з 5 % розчином
глюкози для
внутрішньовенної
інфузії,
0,45 % розчин
натрію
хлориду з 5 % розчином
глюкози для
внутрішньовенної
інфузії, 5 % розчин
лактату
натрію або
10 % розчин
інвертованого
цукру у воді
для ін'єкцій,
розчин
Рінгера для
ін'єкцій з
лактатом або без
лактату;
введення
здійснювати
протягом 20-30 хвилин
(швидкість введення
– 60-80
крапель/хв).
Під час
розведення флакони
енергійно
струшувати
до повного
розчинення.
Добові дози
при внутрішньовенному
введенні
залишаються
такими ж, як і
для внутрішньом'язового
введення.

Дозування.

Середня
добова доза
для дорослих
зазвичай
становить 1000-4000
мг,
максимальна
добова доза –6000 мг.

Тип
інфекції

Разова
доза

Частота

Інфекції,
спричинені
грампозитивними
мікроорганізмами

250 - 500
мг

кожні
8 годин

Інфекції
дихальних
шляхів
середньої
тяжкості, спричинені
пневмококами,
та інфекції сечовидільних
шляхів

1 г

кожні
12 годин

Інфекції,
спричинені
грамнегативними
мікроорганізмами

500 мг -
1 г

кожні
6 - 8 годин

Інфекції,
які
загрожують
життю
(сепсис, ендокардит,
перитоніт,
деструктивна
пневмонія,
гострий
гематогенний
остеомієліт,
ускладнені
урологічні
інфекції)

1 - 1,5 г

кожні
6 - 8 годин

Для профілактики
післяопераційних
інфекційних
ускладнень у
дорослих
рекомендується
вводити
Цефазолін-Дарниця
внутрішньом'язово
або
внутрішньовенно:

•
у
дозі 1000 мг за 0,5-1
годину до
початку
хірургічного
втручання;

•
при
тривалих
операціях (2
години і
більше) – додатково
500-1000 мг у
процесі
операції;

•
після
операції – у
дозі 500-1000 мг
кожні 6-8 годин
протягом
перших 24
годин.

У
деяких
випадках
(наприклад,
операції на
відкритому
серці,
протезування
суглобів) профілактичне
застосування
цефазоліну може
тривати 3-5
днів після
операції.

У дорослих
пацієнтів із
порушенням
функції
нирок режим
дозування
встановлювати
залежно від кліренсу
креатиніну.
Після
ударної дози,
що
відповідає тяжкості
інфекції,
можуть бути використані
рекомендації,
наведені
нижче. При
кліренсі
креатиніну:

•
55 мл/хв та
більше –
корекція
дози не
потрібна;

•
35-54 мл/хв –
разова доза
не
змінюється,
але інтервал
між
введеннями
має
становити не
менше 8 годин;

•
11-34 мл/хв –
разову
стандартну
дозу слід
зменшити у 2
рази,
інтервал між
введеннями становить
12 годин;

•
менше
10 мл/хв –
призначати
половину
терапевтичної
дози кожні 18-24
години.

Пацієнти
літнього
віку: дозування,
як у дорослих
(за умови
нормальної
функції
нирок).

Дітям
віком від 1
місяця лікарський
засіб
призначати у
дозі 25-50 мг/кг на
добу (у
тяжких
випадках – до 100
мг/кг на добу),
розподіленій
на 3-4 прийоми.

Максимальна
добова доза
для дітей – 100
мг/кг маси
тіла.

Для
дітей
з
порушеннями
функції
нирок корекцію
дози проводити
залежно від
кліренсу
креатиніну.

При
кліренсі
креатиніну:

•
40-70
мл/хв – 60 %
добової дози лікарського
засобу,
розподіленої
для введення
з інтервалом
12 годин;

•
20-40 мл/хв – 25 %
добової дози,
розподіленої
для введення
з інтервалом
12 годин;

•
5-20 мл/хв – 10 %
середньої
добової дози
кожні 24 години.

Усі
рекомендовані
дози
призначати
після
початкової
ударної дози.

Тривалість
лікування у
середньому
становить
7-10днів.

Діти.

Лікарський
засіб не
застосовувати
дітям віком
до 1 місяця та
недоношеним
дітям.

Передозування.

Симптоми:
запаморочення,
парестезії
та головний
біль,
можливий
розвиток
алергічних
реакцій; у пацієнтів
із хронічною
нирковою
недостатністю
можливі
нейротоксичні
явища, при цьому
відзначається
підвищена
судомна
готовність,
генералізовані
судоми,
блювання і
тахікардія. Можливі
такі
відхилення
лабораторних
показників
як
підвищення
рівня
креатиніну, азоту
сечовини
крові,
печінкових
ферментів і
білірубіну,
позитивний
тест Кумбса, тромбоцитоз/тромбоцитопенія,
еозинофілія,
лейкопенія та
подовження
протромбінового
часу.

Лікування:
припинити
застосування
лікарського
засобу, у
разі
необхідності
– провести
протисудомну,
десенсибілізуючу
терапію. У
випадку тяжкого
передозування
рекомендована
підтримуюча терапія
та
моніторинг
гематологічної,
ниркової,
печінкової
функцій і
системи коагуляції
крові до стабілізації
стану
пацієнта. Лікарський
засіб
виводиться з
організму
шляхом
гемодіалізу; перитонеальний
діаліз менш
ефективний.

Побічні
реакції.

З
боку органів
зору: порушення
колірного
зору.

З
боку
респіраторної
системи,
органів грудної
клітки та
середостіння:
кашель,
риніт, біль у
грудях,
задишка,
плевральний
випіт, інтерстиціальна
пневмонія,
дихальна
недостатність.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту:
анорексія,
нудота,
блювання,
біль у
животі, діарея,
метеоризм,
симптоми
псевдомембранозного
коліту, які
можуть
з'явитися під
час або після
лікування,
при
тривалому
застосуванні
може
розвинутися
дисбактеріоз,
кандидомікоз
шлунково-кишкового
тракту (у
тому числі кандидозний
стоматит).

З
боку печінки
і
жовчовивідних
шляхів: у
поодиноких
випадках
спостерігалося
транзиторне підвищення
рівня АЛТ,
АСТ та лужної
фосфатази,
транзиторний
гепатит і
холестатична
жовтяниця,
гіпербілірубінемія.

З
боку нирок та
сечовидільної
системи:
порушення
функції
нирок
(транзиторні підвищення
рівня азоту
сечовини в
крові, гіперкреатинемія,
протеїнурія)
без
клінічних
ознак
ниркової
недостатності.
Рідко
повідомлялося
про
інтерстиціальний
нефрит,
можливо, з
піурією,
еозинофілурією, та
інші порушення
функції
нирок
(нефропатія,
некроз сосочків
нирки,
ниркова
недостатність).

З
боку
нервової
системи: загальна
слабкість, головний
біль,
запаморочення,
підвищена
втомлюваність,
парестезії, безсоння/сонливість,
гіперактивність,
підвищена
збудливість
(нервозність),
тривожні
стани, нічні
кошмари, вертиго,
припливи,
сплутанність
свідомості,
епілептогенна
активність, судоми.

З
боку
серцево-судинної
системи:
тахікардія,
артеріальна
гіпертензія.

З
боку крові та
лімфатичної
системи:
повідомлялось
про випадки лейкопенії/лейкоцитозу, гранулоцитозу/гранулоцитопенії, агранулоцитозу,
нейтропенії;
лімфопенія, гемолітична
анемія,
апластична анемія,
тромбоцитопенія/тромбоцитоз,
гіпопротромбінемія,
зниження
гемоглобіну
та/або
гематокриту, збільшення
протромбінового
часу,
коагулопатії
та геморагії,
панцитопенія.

З
боку імунної
системи: реакції
гіперчутливості,
включаючи медикаментозну
гарячку,
ангіоневротичний
набряк,
анафілактичний
шок, ексудативна
мультиформна
еритема,
синдром
Стівенса-Джонсона,
токсичний
епідермальний
некроліз
(синдром
Лайєлла),
еозинофілія,
артралгія,
сироваткова
хвороба, бронхоспазм.

Можливі
реакції
гіперчутливості
до будь-якого
компонента
лікарської засобу,
антибіотиків
класу
цефалоспоринів,
пеніцилінів
або інших b-лактамних
антибіотиків
(монобактами
і
карбапенемам)
або до
будь-якої
допоміжної
речовини,
включаючи
L-аргінін.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини: блідість
шкіри,
геморагії, висипи
на шкірі,
свербіж,
гіперемія
шкіри, дерматит,
кропив'янка,
локальне
підвищення
проникності
кровоносних
судин з
розвитком ангіоневротичного
набряку, у т.ч.
суглобів,
слизових
оболонок.

Загальні
розлади та
реакції у
місці
введення: біль,
ущільнення,
набряк у
місці
ін'єкції, відзначали
випадки розвитку
флебіту при
внутрішньовенному
введенні. У поодиноких
випадках можлива
поява
аногенітального
свербежу, генітального
кандидозу
та вагініту.
При
тривалому
застосуванні
може розвинутися
суперінфекція,
спричинена стійкими
до лікарського
засобу
збудниками.

Лабораторні
показники: гіпоглікемія/гіперглікемія.
Позитивний
тест Кумбса.

Термін
придатності. 3 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Приготовлені
розчини
зберіганню
не підлягають.

Несумісність.

Лікарський
засіб не
бажано змішувати
з іншими
лікарськими
засобами.

Розчин
цефазоліну
не слід
змішувати з
іншими
антибіотиками
в одному
шприці або в
одній
інфузійній
системі.

Упаковка.

По 0,5
г або 1 г
порошку у
флаконі; по 1, 5
або 40
флаконів в
упаковці. По 1
флакону по 0,5 г
порошку та 1
ампулі
розчинника
(Вода для
ін’єкцій-Дарниця
в ампулі по 5
мл) в
упаковці. По 1
флакону по 1 г
порошку та 1
ампулі
розчинника
(Вода для ін’єкцій-Дарниця
в ампулі по 10
мл) в
упаковці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.
ПрАТ
«Фармацевтична
фірма
«Дарниця».

Місцезнаходження
виробника та його
адреса місця
провадження діяльності.

Україна, 02093, м.
Київ, вул.
Бориспiльська,
13.

ИНСТРУКЦИЯ

по
медицинскому
применению лекарственного
средства

ЦЕФАЗОЛИН-ДАРНИЦА

(CEFAZOLIN-DARNITSA)

Состав:

действующее
вещество cefazolin;

1
флакон
содержит
цефазолина
натриевой соли
в пересчете
на цефазолин 0,5 г
или 1
г.

Лекарственная
форма.
Порошок для
раствора для
инъекций.

Основные
физико-химические
свойства: порошок
белого или
почти белого
цвета. Очень
гигроскопичен.

Фармакотерапевтическая
группа. Противомикробные
средства для
системного
применения.
Цефалоспорины
первого поколения.
Код АТХ J01D В04.

Фармакологические
свойства.

Фармакодинамика.

Цефазолин
–
полусинтетический
цефалоспориновый
антибиотик
первого
поколения для
парентерального
введения.
Механизм антимикробного
действия
связан с
угнетением
фермента
транспептидазы,
блокадой биосинтеза
мукопептида
в клеточной
стенке бактерии.
Цефазолин –
антибиотик
широкого
спектра
действия, активен
в отношении
многих
грамположительных
и
грамотрицательных
микроорганизмов.
К лекарственному
средству
чувствительны
грамположительные
микроорганизмы:
Staphylococcus aureus
(включая
штаммы,
продуцирующие
пенициллиназу),
Staphylococcus epidermidis
(стафилококки,
резистентные
к метициллину,
также
устойчивы к
цефазолину),
β-гемолитические
стрептококки
группы А и
другие
штаммы
стрептококков
(многие штаммы
энтерококков,
резистентные
к лекарственному
средству), Streptococcus (Diplococcus) pneumoniae, Corynebacterium diphtheria,
Bacillus anthracis; а также
грамотрицательные
микроорганизмы:
Escherichia coli, Proteus mirabilis,
Klebsiella spp., Enterobacter aerogenes, Haemophilus influenzae, Neisseria
meningitidis, Neisseria gonorrhoeae, Shigella spp., Salmonella spp., Treponema
spp., Leptospira spp.
Большинство
индолположительных
штаммов Proteus (Proteus vulgaris), а
также Enterobacter
cloacae, Morganella morganii, Providencia rettgeri, Serratia, Pseudomonas spp.,
Acinetobacter spp., а также
анаэробные
кокки Peptococcus,
Peptostreptococcus, в том
числе В.fragilis,
резистентные
к цефазолину.
Риккетсии,
вирусы, грибы
и простейшие
устойчивы к
действию лекарственного
средства.

Фармакокинетика.

При
внутримышечном
введении лекарственное
средство
быстро
всасывается;
около 90 % дозы
связывается
с белками
плазмы крови.
Максимальная
концентрация
в крови при
внутримышечном
введении
наблюдается
через 1 час после
инъекции и
составляет                  37-64 мкг/мл. При внутривенном
применении
максимальная
концентрация
лекарственного
средства
определяется
сразу после
введения и
составляет 185
мкг/мл.

Терапевтическая
концентрация
в крови сохраняется
8-12 часов. Лекарственное
средство
хорошо
проникает в
ткани и
жидкости организма,
проникает
через
воспаленную
синовиальную
оболочку в
суставы и в
брюшную полость.
Цефазолин
легко
проникает
через
плацентарный
барьер. Лекарственное
средство в
незначительном
количестве
метаболизируется
в печени и
выводится с желчью.
Значительная
часть
введенной
дозы лекарственного
средства
(приблизительно
60-90 %)
экскретируется
в первые 6
часов, через
24 часа – 70-95 % и
выводится в
неизмененном
виде с мочой.
Незначительное
количество лекарственного
средства
может проникать
в грудное
молоко.

Период
полувыведения
– около 2
часов после
внутримышечного
введения, 1,8
часа – после
внутривенного
введения. При
нарушении
функции почек
период
полувыведения
составляет 3-42
часа.

Клинические
характеристики.

Показания.

Инфекционно-воспалительные
заболевания,
вызванные
чувствительными
к цефазолину микроорганизмами:

–
инфекции
дыхательных
путей;

–
инфекции
мочеполовой
системы;

–
инфекции
кожи и мягких
тканей;

–
инфекции
костей и
суставов;

–
сепсис;

–
эндокардит;

–
инфекции
желчевыводящих
путей.

Профилактика
хирургических
инфекций.

Противопоказания.

Повышенная
чувствительность
к антибиотикам
цефалоспоринового
ряда и к другим
β-лактамным
антибиотикам.

Взаимодействие
с другими
лекарственными
средствами и
другие виды
взаимодействий.

При
одновременном
применении
Цефазолина-Дарница
с:

пробенецидом –
замедляется
экскреция
цефазолина,
что способствует
его
кумуляции,
длительному
повышению
концентрации
лекарственного
средства в
сыворотке
крови;

антикоагулянтами
(варфарин,
гепарин) – повышается
риск
кровотечения.
В течение
применения
цефазолина с
антикоагулянтами
в высоких
дозах
следует
контролировать
параметры
коагуляции;

витамин
К:
некоторые
цефалоспорины,
такие как
цефазолин,
могут
привести к
нарушению
метаболизма
витамина K,
особенно в
случаях его
дефицита, что
может
потребовать
дополнительного
введения
витамина К;

аминогликозидами
и петлевыми
диуретиками (фуросемид,
этакриновая
кислота), другими
нефротоксичными
лекарственными
средствами
(в т.ч.
колистин,
полимиксин В,
ванкомицин):
повышается
риск
нефротоксичности;
нарушается
функция
почек в
результате
блокады
канальцевой
секреции
цефазолина,
при этом дозу
лекарственного
средства следует
уменьшить и
лечение
проводить
под
контролем
содержания
азота
мочевины и
креатинина в
сыворотке
крови.
Сопутствующего
лечения с
нефротоксическими
лекарственными
средствами
следует
избегать;

этанолом –
возможные
дисульфирамоподобные
реакции.

Не
следует
применять
цефазолин
вместе с антибактериальными
лекарственными
средствами,
обладающими бактериостатическим
механизмом
действия (тетрациклин,
сульфаниламиды,
эритромицин,
хлорамфеникол).

Раствор
цефазолина
нельзя
смешивать в
одной
емкости с
другими
антибиотиками.

Может
возникать
перекрестная
реактивность
между
цефазолином
и лекарственными
средствами
пенициллиновой
группы.

Гормональные
контрацептивы
– как и
при
применении
других
антибиотиков,
снижается
эффективность
гормональных
контрацептивов,
поэтому
рекомендуется
использовать
дополнительные
(негормональные)
методы
контрацепции
во время
лечения.

Как
и другие
антибиотики,
цефазолин
может
снижать
терапевтический
эффект БЦЖ-вакцины,
вакцины
против тифа,
поэтому
такая
комбинация
не
рекомендуется.
Следует
соблюдать
интервал не
менее 24 часов
между
применением
последней
дозы антибиотика
и живой
вакцины.

Лабораторные
исследования: возможен
ложноположительный
результат
глюкозурических
тестов при
применении неферментных
методов с
использованием
растворов
Бенедикта,
Фелинга или
таблеток Clinitest;
цефазолин не
влияет на
ферментные
методы
измерений
глюкозы в
моче. Прямая
и непрямая
проба Кумбса
может давать
ложноположительные
результаты.

Особенности
применения.

При
назначении
цефазолина
следует
придерживаться
официальных
рекомендаций
по антибиотикотерапии
и
рекомендаций
по профилактике
антибиотикорезистентности.

Гиперчувствительность. Перед
началом
каждого
нового курса
лечения
цефазолином
следует
установить,
были ли у
пациента в анамнезе
реакции
гиперчувствительности
к цефазолину,
цефалоспоринам,
пенициллинам,
другим β
- лактамным
антибиотикам,
другим
лекарственным
средствам.

Существует
возможность
перекрестных
аллергических
реакций между
пенициллинами
и
цефалоспоринами.
Сообщалось о
тяжелых
реакциях
гиперчувствительности
(включая
анафилаксию)
на оба лекарственные
средства.

Антибиотики
следует
назначать с
осторожностью
пациентам, в
анамнезе
которых были
любые формы
аллергических
реакций, особенно
на
лекарственные
средства.

Как
и при
применении
других
цефалоспоринов,
нельзя
исключать
возможность
тяжелых острых
аллергических
реакций, в
том числе анафилактического
шока – даже
если в подробном
анамнезе нет
соответствующих
указаний. При
развитии
таких
реакций
необходимо
вводить
адреналин
(эпинефрин),
глюкокортикоиды
и проводить
другие
неотложные
мероприятия.

Цефалоспорины
могут
абсорбироваться
на поверхности
мембран
эритроцитов
и взаимодействовать
с антителами,
направленными
против лекарственного
средства. Это
может
приводить к
ложноположительному
тесту Кумбса
(например, у
детей, матери
которых
лечились
цефазолином)
и очень редко
– к развитию
гемолитической
анемии. При такой
реакции
может
возникать
перекрестная
реактивность
с
пенициллинами.

Антибиотикоассоциированный
колит / чрезмерный
рост
нечувствительных
микроорганизмов. Лечение
антибактериальными
препаратами,
особенно при
тяжелых
заболеваниях
у людей
пожилого
возраста, а
также у
ослабленных пациентов,
детей, может
привести к
возникновению
антибиотик-ассоциированной
диареи,
колитов, в
том числе
псевдомембранозного
колита. Тяжесть
проявлений
псевдомембранозного
колита может
колебаться
от легкой до
угрожающей
жизни,
поэтому
важно
рассматривать
возможность
данного
диагноза у
всех
пациентов, у
которых во
время или
после
применения
цефазолина возникла
диарея. Поэтому
при
возникновении
диареи во
время или
после
лечения
цефазолином
необходимо
исключить
эти диагнозы,
в том числе
псевдомембранозный
колит.
Применение
цефазолина
необходимо
прекратить в
случае
тяжелой и/или
с примесью
крови диареи
и провести
соответствующую
терапию. Лекарственные
средства,
подавляющие
перистальтику,
применять не
следует. При
отсутствии
необходимого
лечения может
развиться
токсический
мегаколон,
перитонит,
шок.

Следует
с
осторожностью
назначать
пациентам,
имеющим в
анамнезе
заболевания
желудочно-кишечного
тракта,
особенно
колит. Длительное
применение
антибактериальных
лекарственных
средств
может
приводить к
чрезмерному
росту нечувствительных
микроорганизмов,
грибков и
развития суперинфекции,
что требует
принятия
соответствующих
мер, в частности
–
периодически
исследовать
чувствительность
микрофлоры к лекарственному
средству.

Почечная
недостаточность. У
пациентов с
почечной
недостаточностью
дозы и / или
интервал
между
применением лекарственного
средства
могут быть
скорректированы
в зависимости
от степени
нарушения
функции
почек. При
назначении
цефазолина
пациентам с
нарушениями
функции
почек
суточную
дозу следует
снизить или
продлить интервал
между
приемами лекарственного
средства во
избежание
токсического
действия.

В
случае
почечной
недостаточности
со скоростью клубочковой
фильтрации
до 55 мл/мин
следует
принять во
внимание
возможность
кумуляции
цефазолина.
Хотя
цефазолин редко
является причиной
нарушения
функции
почек,
рекомендуется
контролировать
функцию
почек, особенно
тяжелобольным
пациентам,
которые
получают
максимальные
дозы
лекарственного
средства и пациентам,
получающим
сопутствующую
терапию
другими
потенциально
нефротоксичными
препаратами
(в т.ч.
аминогликозидами,
сильнодействующими
диуретиками).

Применение
высоких доз
цефазолина
пациентам с
почечной
недостаточностью
может быть
связано с
риском
развития
судорог.

Коррекция
дозы для
пациентов
гериатрической
группы с
нормальной
функцией
почек не
требуется.

Интратекальное
введение лекарственного
средства не
рекомендуется.
Были
сообщения о
тяжелых
токсических
реакциях со
стороны
центральной
нервной
системы, в том
числе
судороги при
применении
именно такого
пути
введения лекарственного
средства, а
также при
превышении
доз
препарата на
фоне
почечной
дисфункции.

При
длительном
лечении цефазолином
рекомендуется
регулярно
контролировать
картину
крови,
показатели
функционального
состояния
печени и
почек.

Нарушение
свертываемости
крови.
Цефазолин
может
изредка
привести к
нарушению
свертываемости
крови.
Поэтому
пациентам с
заболеваниями,
которые
могут
вызывать
кровотечения
(например,
язвы
пищеварительного
тракта),
пациентам с
дефектами
коагуляции (унаследованными:
например,
гемофилия;
приобретенными:
например, при
тромбоцитопении,
пациентам с
нарушением
синтеза или
недостаточностью
витамина К
(например,
хронические
заболевания
печени,
почек,
пожилой
возраст, недоедания,
длительная
антибиотикотерапия),
при
длительной
терапии
антикоагулянтами,
предшествовавшей
назначению
цефазолина,
следует
контролировать
протромбиновое
время. При
наличии
показаний
следует
назначить экзогенный
витамин К (10 мг
в неделю).

Влияние
на
результаты
лабораторных
исследований.
Во время
лечения
могут
отмечаться
ложноположительные
результаты
глюкозурических
тестов, проводимых
неферментативными
методами. Лекарственное
средство не
влияет на
результаты
глюкозурических
тестов,
проводимых
ферментативными
методами.

Натрий.
Лекарственное
средство
содержит
натрий, что
необходимо
учитывать
пациентам,
которые
придерживаются
диеты с
контролируемым
содержанием
натрия.

Для
использования
пригодны
только прозрачные
свежеприготовленные
растворы лекарственного
средства.
Раствор
цефазолина
нельзя
смешивать в
одном объеме
с другими
антибиотиками.

Применение
в период
беременности
или кормления
грудью.

Лекарственное
средство
противопоказано
в период
беременности.

При
необходимости
применения цефазолина
кормление
грудью
следует прекратить.

Способность
влиять на
скорость
реакций при
управлении
автотранспортом
или другими
механизмами.

Пока
не будет
выяснена
индивидуальная
реакция
пациента на лекарственное
средство,
следует
воздерживаться
от
управления
автотранспортом
или работы с
механизмами,
учитывая, что
при лечении
могут
наблюдаться
такие нарушения
со стороны
нервной
системы как
головокружение,
судороги.

Способ
применения и
дозы.

Перед
началом
терапии
необходимо
исключить
наличие у
пациента
повышенной
чувствительности
к
антибиотику,
сделав
кожную пробу.

Цефазолин
вводить
внутримышечно
и
внутривенно (капельно
и струйно).

Цефазолин
нельзя
вводить
интратекально!

Приготовления
растворов
для инъекций
и инфузий.

Для
внутримышечного
введения
содержимое
флакона 500 мг (1000
мг) растворить
в
2-3 мл (4-5 мл) 0,9 %
раствора
натрия
хлорида или
стерильной
воды для
инъекций,
тщательно
встряхивая
до полного
растворения.
Вводить
глубоко в
верхний
наружный
квадрант
большой
ягодичной
мышцы.

Для
внутривенного
струйного
введения
разовую дозу лекарственного
средства
растворить в
10 мл 0,9 % раствора
натрия хлорида
или
стерильной
воды для
инъекций и
медленно
вводить в
течение 3-5 минут.

При
внутривенном
капельном
введении 500 мг или 1000 мг лекарственного
средства
развести в 50-100
мл воды для
инъекций или
0,9 %
раствора
натрия
хлорида, или
в одном из следующих
растворов: 5 %
раствор
глюкозы, 10 %
раствор
глюкозы, 5 %
раствор
глюкозы в
растворе
лактата
натрия для инфузий,
0,9 %
раствор
натрия
хлорида с
5 %
раствором
глюкозы для внутривенной
инфузии, 0,45 %
раствор
натрия
хлорида с            5 %
раствором
глюкозы для внутривенной
инфузии, 5 %
раствор
лактата
натрия или         10 %
раствор
инвертированного
сахара в воде
для инъекций,
раствор
Рингера для
инъекций с
лактатом или
без лактата;
введение
осуществлять
в течение 20-30
минут
(скорость введения
– 60 -80 капель/мин).
Во время
разведения
флаконы энергично
встряхивать
до полного
растворения.
Суточные
дозы при внутривенном
введении
остаются
такими же,
как и для
внутримышечного
введения.

Дозирование.

Средняя
суточная
доза для
взрослых
обычно составляет
1000-4000 мг,
максимальная
суточная
доза – 6000 мг.

Тип
инфекции

Разовая
доза

Частота

Инфекции,
вызванные
грампозитивными
микроорганизмами

250 - 500 мг

каждые 8
часов

Инфекции
дыхательных
путей
средней
тяжести,
вызванные
пневмококками,
и инфекции
мочевыводящих
путей

1 г

Каждые
12 часов

Инфекции,
вызванные
грамотрицательными
микроорганизмами

500 мг - 1 г

каждые 6 - 8
часов

Инфекции,
угрожающие
жизни
(сепсис,
эндокардит,
перитонит,
деструктивная
пневмония, острый
гематогенный
остеомиелит,
осложненные
урологические
инфекции)

1 -  1,5 г

каждые
6 - 8 часов

Для
профилактики
послеоперационных
инфекционных
осложнений
у взрослых
рекомендуется
вводить
Цефазолин-Дарница
внутримышечно
или
внутривенно:

•
в
дозе 1000 мг за 0,5-1
час до начала
хирургического
вмешательства;

•
при
длительных
операциях (2
часа и более)
– дополнительно
500-1000 мг в
процессе
операции;

•
после
операции – в
дозе 500-1000 мг
каждые 6-8
часов в течение
первых 24
часов.

В
некоторых
случаях
(например,
операции на открытом
сердце,
протезирование
суставов)
профилактическое
применение
цефазолина
может
продолжаться
3-5 дней после
операции.

У взрослых
пациентов с
нарушением
функции почек
режим
дозирования
устанавливать
в
зависимости
от клиренса
креатинина.
После
ударной дозы,
соответствующей
тяжести
инфекции,
могут быть
использованы
рекомендации,
приведенные
ниже. При
клиренсе креатинина:

•
55 мл
/мин и более –
коррекция
дозы не
требуется;

•
35-54 мл
/мин –
разовая доза
не
изменяется,
но интервал
между
введениями
должен
составлять
не менее 8
часов;

•
11-34
мл/мин –
разовую
стандартную
дозу следует
уменьшить в 2
раза,
интервал
между
ведениями
составляет 12
часов;

•
менее
10 мл /мин –
назначать половину
терапевтической
дозы каждые 18-24
часа.

Пациенты
пожилого
возраста: дозировка,
как у
взрослых (при
условии нормальной
функции
почек).

Детям возрастом
с 1 месяца лекарственное
средство
назначать в
дозе 25-50 мг/кг в
сутки (в
тяжелых
случаях – до 100 мг/кг
в сутки),
разделенной
на 3-4 приема.

Максимальная
суточная
доза для
детей – 100 мг/кг.

Для детей
с нарушениями
функции
почек
коррекцию
дозы проводить
в
зависимости
от клиренса
креатинина.

При
клиренсе
креатинина:

•
40-70
мл/мин – 60 %
суточной
дозы лекарственного
средства,
распределенной
для введения
с интервалом
12 часов;

•
20-40
мл/мин – 25 %
суточной
дозы, распределенной
для введения
с интервалом           12
часов;

•
5-20
мл/мин – 10 %
средней
суточной
дозы каждые 24
часа.

Все
рекомендуемые
дозы
назначают
после начальной
ударной дозы.

Продолжительность
лечения в
среднем составляет
7-10дней.

Дети.

Лекарственное
средство не
применять
детям до 1
месяца и
недоношенным
детям.

Передозировка.

Симптомы:
головокружение,
парестезии и
головная боль,
возможно
развитие
аллергических
реакций; у
пациентов с
хронической
почечной недостаточностью
возможны
нейротоксические
явления, при
этом
отмечается
повышенная
судорожная
готовность,
генерализованные
судороги,
рвота и
тахикардия.
Возможны
следующие
отклонения
лабораторных
показателей
как
повышение
уровня
креатинина,
азота мочевины
крови,
печеночных
ферментов и
билирубина,
положительный
тест Кумбса,
тромбоцитоз/тромбоцитопения,
эозинофилия,
лейкопения и
увеличение
протромбинового
времени.

Лечение: отменить лекарственное
средство, при
необходимости
– провести
противосудорожное,
десенсибилизирующее
лечение. В случае
тяжелой
передозировки
рекомендована
поддерживающая
терапия и
мониторинг
гематологической,
почечной,
печеночной
функций и
системы коагуляции
крови до
стабилизации
состояния пациента.
Лекарственное
средство
выводится из
организма
путем
гемодиализа;
перитонеальный
диализ менее
эффективен.

Побочные
реакции.

Со
стороны
органов
зрения:
нарушение
цветового
зрения.

Со
стороны
респираторной
системы,
органов
грудной
клетки и
средостения: кашель,
ринит, боль в
груди,
одышка,
плевральный
выпот,
интерстициальная
пневмония, дыхательная
недостаточность.

Со
стороны
желудочно-кишечного
тракта:
анорексия,
тошнота,
рвота, боль в
животе, диарея,
метеоризм,
симптомы
псевдомембранозного
колита,
которые
могут
появиться во
время или
после
лечения, при
длительном
применении
может
развиться
дисбактериоз,
кандидамикоз
желудочно-кишечного
тракта (в том
числе
кандидозный
стоматит).

Со
стороны
печени и
желчевыводящих
путей: в
единичных
случаях
наблюдалось
транзиторное
повышение
уровня АЛТ,
АСТ и
щелочной
фосфатазы, транзиторный
гепатит и
холестатическая
желтуха,
гипербилирубинемия.

Со
стороны
почек и
мочевыделительной
системы:
нарушение
функции
почек
(транзиторное
повышение
уровня азота
мочевины в
крови, гиперкреатининемия,
протеинурия)
без клинических
признаков
почечной
недостаточности.
Редко
сообщалось об
интерстициальном
нефрите
возможно с
пиурией,
еозинофилурией,
и другие
нарушения
функции
почек
(нефропатия,
некроз
сосочков
почки,
почечная
недостаточность).

Со
стороны
нервной
системы:
общая
слабость,
головная
боль,
головокружение,
повышенная
утомляемость,
парестезии,
бессонница/сонливость,
гиперактивность,
повышенная возбудимость
(нервозность),
тревожные
состояния,
ночные
кошмары,
вертиго,
приливы, спутанность
сознания,
эпилептогенная
активность,
судороги.

Со
стороны
сердечно-сосудистой
системы:
тахикардия,
артериальная
гипертензия.

Со
стороны
крови и
лимфатической
системы:
сообщалось о
случаях
лейкопении/лейкоцитоза,
гранулоцитоза/гранулоцитопении,
агранулоцитоза,
нейтропении;
лимфопения,
гемолитическая
анемия,
апластическая
анемия,
тромбоцитопения/тромбоцитоз,
гипопротромбинемия,
снижение
гемоглобина
и/или
гематокрита,
увеличение
протромбинового
времени,
коагулопатии
и геморрагии,
панцитопения.

Со
стороны
иммунной
системы: реакции
гиперчувствительности,
включая медикаментозную
лихорадку,
ангионевротический
отек,
анафилактический
шок, экссудативная
мультиформная
эритема,
синдром Стивенса-Джонсона,
токсический
эпидермальный
некролиз
(синдром
Лайелла),
эозинофилия,
артралгия,
сывороточная
болезнь,
бронхоспазм.

Возможны
реакции
гиперчувствительности
к компонентам
лекарственного
средства,
антибиотиков
класса
цефалоспоринов,
пенициллинов
или других b-лактамных
антибиотиков
(монобактамами
и карбапенемам)
или к
вспомогательному
веществу,
включая
L-аргинин.

Со
стороны кожи
и подкожной
клетчатки: бледность
кожи, геморрагии,
сыпь на коже,
зуд,
гиперемия
кожи,
дерматит, крапивница,
локальное
повышение
проницаемости
кровеносных
сосудов с
развитием ангионевротического
отека, в т.ч. суставов,
слизистых
оболочек.

Общие
нарушения и
реакции в
месте
введения: боль,
уплотнения,
отек в месте
инъекции,
отмечали
случаи
развития
флебита при
внутривенном
введении. В
редких
случаях
возможно
появление аногенитального
зуда,
генитального
кандидоза и
вагинита. При
длительном
применении
может
развиться
суперинфекция,
вызванная
устойчивыми
к лекарственному
средству
возбудителями.

Лабораторные
показатели: гипогликемия/гипергликемия.
Положительный
тест Кумбса.

Срок
годности. 3 года.

Условия
хранения.

Хранить в
оригинальной
упаковке при
температуре
не выше 25 °С.

Хранить в
недоступном
для детей
месте.

Приготовленные
растворы
хранению не
подлежат.

Несовместимость.

Лекарственное
средство
нежелательно
смешивать с
другими
лекарственными
средствами.

Раствор
цефазолина
не следует
смешивать с
другими
антибиотиками
в одном
шприце или в
одной инфузионной
системе.

Упаковка.

По 0,5 г
или 1
г
порошка во
флаконе; по 1, 5
или 40
флаконов в упаковке.
По 1 флакону
по 0,5 г
порошка и 1
ампуле
растворителя
(Вода для инъекций-Дарница
в ампуле по 5
мл) в упаковке.
По 1 флакону
по 1 г
порошка и 1
ампуле растворителя
(Вода для
инъекций-Дарница
в ампуле по 10
мл) в упаковке.

Категория
отпуска.
По рецепту.

Производитель.
ЧАО
«Фармацевтическая
фирма
«Дарница».

Местонахождение
производителя
и его адрес
места
осуществления
деятельности.

Украина,
02093, г.
Киев, ул.
Бориспольская,
13.