ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

РИПРОНАТ

(RIPRONAT)

Склад:

діюча
речовина: meldonium;

1
капсула тверда
містить
мельдонію 250 мг або 500 мг;

допоміжні
речовини: крохмаль
кукурудзяний,
кремнію
діоксид колоїдний
безводний,
кальцію
стеарат;

капсула
по 250 мг (корпус
та кришечка): титану
діоксид (Е 171),
заліза оксид жовтий
(Е 172), желатин;

капсула
по 500 мг (корпус
та кришечка): титану
діоксид (Е 171),
заліза оксид жовтий
(Е 172),
хіноліновий
жовтий (Е 104),
азорубін (Е 122),
понсо 4R (Е 124),
желатин.

Лікарська
форма. Капсули
тверді.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

капсули
по 250 мг: тверді блискучі капсули
бежевого
кольору, що
містять гомогенний
порошок білого
або майже
білого
кольору;

капсули
по 500 мг: тверді блискучі капсули
з червоною
кришечкою та бежевим
корпусом, що
містять гомогенний
порошок
білого або
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група.

Інші кардіологічні
препарати. Код
АТX С01Е В22.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Мельдоній
є
попередником
карнітину,
структурним аналогом
гамма-бутиробетаїну (ГББ), у
якого один
атом вуглецю
заміщений атомом
азоту. Його
дію на
організм
можна
пояснити
двояко.

Вплив
на біосинтез
карнітину.

Мельдоній,
оборотно
інгібуючи гамма-бутиробетаїнгідроксилазу, знижує
біосинтез
карнітину і
тому перешкоджає
транспортуванню
довголанцюгових
жирних
кислот через
оболонки
клітин, таким
чином
перешкоджаючи
накопиченню
в клітинах
сильного
детергента ‒
активованих
форм
неокислених
жирних
кислот. Таким
чином, попереджається
ушкодження
клітинних мембран.

При
зменшенні
концентрації
карнітину в умовах
ішемії
затримується
бета-оксидація
жирних
кислот та
оптимізується
споживання
кисню у
клітинах,
стимулюється
окислення
глюкози та
відновлюється
транспортування
аденозинтрифосфату
(АТФ) від
місць його
біосинтезу
(мітохондрії)
до місць
споживання (цитозоль).
По суті,
клітини
забезпечуються
поживними
речовинами
та киснем, а
також
оптимізується
споживання
цих речовин.

В
свою чергу,
при
збільшенні
біосинтезу
попередника
карнітину,  тобто  ГББ,
активізується
NO-синтетаза,
в результаті
чого
покращуються
реологічні
властивості крові
та
зменшується
периферичний
опір судин.

При
зменшенні
концентрації
мельдонію біосинтез
карнітину
знову
посилюється,
і у клітинах
поступово
збільшується
кількість
жирних
кислот.

Вважається,
що в основі
ефективності
дії мельдонію
лежить
підвищення
толерантності
до
клітинного
навантаження
(при зміні
кількості
жирних кислот).

Функція
медіатора у
гіпотетичній
ГББ-ергічній
системі.

Висунуто
гіпотезу  про
те,  що
в
організмі  існує  система
переносу
нейрональних
сигналів —
ГББ-ергічна
система, яка
забезпечує
перенесення
нервового
імпульсу між
клітинами.
Медіатором
цієї системи
є останній
попередник
карнітину —
ГББ-ефір. У
результаті
дії
ГББ-естерази
медіатор
віддає
клітині
електрон,
таким чином
переносячи
електричний
імпульс, а
сам перетворюється
на ГББ. Далі
гідролізована
форма ГББ
активно
транспортується
в печінку, нирки
та яєчники,
де
перетворюється
в карнітин. У
соматичних
клітинах у
відповідь на
подразнення
знову
синтезуються
нові молекули
ГББ,
забезпечуючи
поширення
сигналу.

При
зменшенні
концентрації
карнітину стимулюється
синтез ГББ, у
результаті
чого
збільшується
концентрація
ефіру ГББ.

Мельдоній,
як зазначено
раніше, є
структурним
аналогом ГББ
та може
виконувати
функції
«медіатора».
На противагу
цьому ГББ-гідроксилаза
«не впізнає»
мельдоній,
тому концентрація
карнітину не
збільшується,
а
зменшується.
Таким чином, мельдоній
як сам,
замінюючи
«медіатор»,
так і
сприяючи
приросту
концентрації
ГББ, призводить
до розвитку
відповідної
реакції
організму. В
результаті
зростає
загальна
метаболічна
активність
також у інших
системах,
наприклад у
центральній
нервовій
системі (ЦНС).

Вплив
на ЦНС.

В
експериментах
на тваринах
встановлені антигіпоксична
дія
мельдонію та
дія, що сприяє
мозковому
кровообігу.
Мельдоній
оптимізує
перерозподіл
об’єму
мозкового кровообігу
на користь
ішемічних осередків,
підвищує
міцність
нейронів в
умовах
гіпоксії.

Мельдонію
притаманна
стимулювальна
дія на ЦНС —
підвищення
рухомої
активності
та фізичної
витривалості,
стимуляція
поведінкових
реакцій, а
також
антистресорна
дія —
стимуляція
симпатоадреналової
системи,
накопичення
катехоламінів
у головному мозку
і
надниркових
залозах,
захист внутрішніх
органів від
змін,
спричинених
стресом.

Ефективність
при
неврологічних
захворюваннях.

Вивчено
процес
реабілітації
пацієнтів з порушеннями
неврологічного
характеру (після
перенесених
захворювань
кровоносних
судин
головного
мозку,
операцій на
головному
мозку, травм,
перенесеного
кліщового
енцефаліту).

Результати
перевірки
терапевтичної
активності
мельдонію
свідчать про
його дозозалежну
позитивну
дію на
фізичну
витривалість
і
відновлення
функціональної
незалежності
в період
одужання.

При
аналізі змін
окремих і
сумарних
інтелектуальних
функцій
після
застосування
препарату
встановлено
позитивну
дію на відновлюваний
процес
інтелектуальних
функцій в
період
одужання.

Встановлено,
що мельдоній
покращує
реконвалесцентну
якість життя
(головним
чином за
рахунок оновлення
фізичної
функції
організму),
до того ж він
сприяє
усуненню
психічних
порушень.

Мельдонію
притаманний
позитивний
вплив на
функцію
нервової
системи ‒
зменшення порушень
у пацієнтів з
неврологічним
дефіцитом у період
одужання.

Покращується
загальний
неврологічний
стан
пацієнтів
(зменшення
пошкодження
нервів
головного
мозку та
патології
рефлексів,
регресія
парезів,
покращення
координації
рухів та
вегетативних
функцій).

Фармакокінетика.

Абсорбція

Після
разового
перорального
застосування
мельдонію в
дозах 25, 50, 100, 200, 400, 800
або 150 мг
максимальна
концентрація
у плазмі
крові (Сmax) та
площа під
кривою
час/концентрація
(AUC) збільшується
пропорційно
до
застосованої
дози. Час
досягнення
максимальної
концентрації
у плазмі
крові (tmax)
становить 1–2
години. При
повторному
застосуванні
доз
рівноважна
концентрація
в плазмі
досягається
через 72–96
годин після
застосування
першої дози.
Можливе
накопичення
мельдонію у
плазмі крові.
Їжа трохи
затримує
всмоктування
мельдонію, не
змінюючи
показники Сmax
та AUC.

Розподіл

Мельдоній
із кровотоку
швидко
розподіляється
в тканинах.
Зв’язування
з білками плазми
збільшується
залежно від
часу після застосування
дози.
Мельдоній і
його метаболіти
частково
проходять
через
плацентарний
бар’єр. У
дослідженнях
на тваринах доведено,
що мельдоній
виділяється
у грудне
молоко.

Біотрансформація

При
дослідженні
метаболізму
на експериментальних
тваринах
встановлено,
що мельдоній
головним
чином метаболізується
у печінці.

Виведення

У виведенні
мельдонію і
його
метаболітів з
організму
має значення
ренальна
екскреція.
Період
напіввиведення
мельдонію (t1/2)
становить
приблизно 4
години. При
застосуванні
повторних
доз період
напіввиведення
відрізняється.

Особливі
групи пацієнтів.

Пацієнти
літнього
віку

Пацієнтам літнього
віку з
порушеннями
функції
печінки або
нирок, у яких
підвищена
біодоступність,
слід
зменшувати дозу мельдонію.

Пацієнти  з
порушенням
функції нирок

Пацієнтам з
порушеннями
функції нирок,
у яких
підвищується
біодоступність,
слід
зменшувати дозу мельдонію.
Неклінічні
дослідження
показали, що
при пероральному
застосуванні
тваринам
мельдоній у
дозах 20, 100 та 500
мг/кг
малотоксичний
та не впливає
на
діяльність
нирок. Існує
взаємодія
ниркової
реабсорбції
мельдонію
або його
метаболітів
(наприклад,
3-гідроксимельдонію)
і карнітину,
в результаті
якої збільшується
нирковий
кліренс карнітину.
Відсутній
прямий
вплив мельдонію,
ГББ і
комбінації мельдоній/ГББ
на ренін-ангіотензин-альдостеронову
систему.

Пацієнти
з порушенням
функції
печінки

Пацієнтам
з порушеннями
функції печінки,
у яких
підвищується
біодоступність,
слід
зменшувати дозу мельдонію.
Під час дослідження
токсичності
на тваринах
при застосуванні
мельдонію
в дозі
більше 100 мг/кг встановлено
забарвлення
печінки в
жовтий
колір і денатурація
жирів. У
гістопатологічних
дослідженнях
на тваринах
після застосування
великих доз
мельдонію
(400 мг/кг і
1600 мг/кг)
встановлено накопичення
ліпідів у клітинах
печінки. Змін
показників функції
печінки у
людей після
застосування
великих
доз 400–800 мг не спостерігалося.
Не можна виключити
можливу інфільтрацію
жирів у
клітини
печінки.

Діти

Немає даних про
безпеку та
ефективність
застосування
мельдонію
дітям (віком
до 18 років),
тому
застосування
препарату
цій категорії
пацієнтів протипоказане.

Клінічні
характеристики.

Показання.

У
комплексній
терапії у
таких
випадках:

захворювання
серця та
судинної
системи: стабільна
стенокардія
навантаження,
хронічна
серцева
недостатність
(NYHA I–IIІ
функціональний
клас), кардіоміопатія,
функціональні
порушення
діяльності
серця та
судинної
системи;

гострі
та хронічні
ішемічні
порушення
мозкового
кровообігу;

знижена
працездатність,
фізичне та
психоемоційне
перенапруження;

період
одужання
після
цереброваскулярних
порушень,
травм
голови та
енцефаліту.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
мельдонію
та/або до
будь-якої
допоміжної
речовини
препарату;

підвищений
внутрішньочерепний
тиск (при
порушенні
венозного
відтоку,
внутрішньочерепних
пухлинах);

тяжка
печінкова
та/або
ниркова
недостатність
(немає
достатніх
даних про
безпеку застосування).

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види взаємодій.

Мельдоній
можна
застосовувати
разом з
нітратами пролонгованої
дії та іншими
антиангінальними
засобами
(стабільна
стенокардія
навантаження),
серцевими глікозидами
і
діуретичними
препаратами
(серцева
недостатність).
Також його
можна комбінувати
з
антикоагулянтами,
антиагрегантами,
антиаритмічними
засобами та
іншими
препаратами, що
поліпшують
мікроциркуляцію.

При
одночасному
застосуванні
мельдонію з
лізиноприлом
виявлена
позитивна
дія комбінованої
терапії
(вазодилатація
головних
артерій,
покращення
периферичного
кровообігу
та якості
життя,
зменшення
психічного
та фізичного
стресу).

Мельдоній
може
посилювати
дію
препаратів,
що містять
гліцерилтринітрат,
ніфедипін,       β-адреноблокатори
та інші
гіпотензивні
засоби і
периферичні
вазодилататори.

У
результаті
одночасного
застосування
препаратів
заліза і мельдонію
у пацієнтів з
анемією,
спричиненою
дефіцитом
заліза,
поліпшувався
склад жирних
кислот в
еритроцитах.

При
застосуванні
мельдонію в
комбінації з
оротовою
кислотою для
усунення
пошкоджень,
спричинених
ішемією/реперфузією,
спостерігається
додатковий
фармакологічний
ефект.

Мельдоній
допомагає
усунути
патологічні
зміни серця,
спричинені
азидотимідином
(АЗТ), і опосередковано
впливає на
реакції
окислювального
стресу,
спричинені
АЗТ, які призводять
до
дисфункції
мітохондрій.
Застосування
мельдонію в
комбінації з
азидотимідином
або іншими
препаратами
для
лікування
СНІДу має позитивний
вплив при
лікуванні
набутого
імунодефіциту.

Є дані, що у
тесті втрати
рефлексу
рівноваги,
спричиненої
етанолом,
мельдоній
зменшував
тривалість
сну. Під час
судом,
спричинених
пентилентетразолом,
встановлена
виражена
протисудомна
дія
мельдонію. У
свою чергу,
при
застосуванні
перед
терапією мельдонієм
α2-адреноблокатора
йохімбіну в
дозі 2 мг/кг та
інгібітора
синтази
оксиду азоту
(СОА) N-(G)-нітро-L-аргініну
в дозі 10 мг/кг
повністю
блокується
протисудомна
дія мельдонію.

Передозування
мельдонію
може
посилити
кардіотоксичність,
спричинену
циклофосфамідом.

Дефіцит
карнітину, що
утворюється
при застосуванні
мельдонію,
може
посилити
кардіотоксичність,
спричинену
іфосфамідом.

Мельдоній чинить
захисну дію у
разі кардіотоксичності,
спричиненої
індинавіром,
і нейротоксичності,
спричиненої
ефавірензом.

Не
застосовувати
препарат
разом з
іншими засобами,
що містять
мельдоній,
оскільки
збільшується
ризик
виникнення
побічних
реакцій.

Особливості
застосування.

Пацієнтам
із порушеннями
функцій
печінки
та/або нирок
легкого або
середнього
ступеня в
анамнезі при
застосуванні
препарату
необхідно
дотримуватися
обережності
(слід
проводити контроль
функцій
печінки
та/або нирок).

Багаторічний
досвід
лікування
гострого інфаркту
міокарда та
нестабільної
стенокардії
в кардіологічних
відділеннях
показує, що
мельдоній не
є препаратом
першого ряду
при гострому коронарному
синдромі.

Через
можливий
розвиток
збуджувального
ефекту
препарат
рекомендується
застосовувати
в першій
половині дня.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність

Для оцінки
впливу
мельдонію на
вагітність,
розвиток
ембріона/плода,
пологи та
післяпологовий
розвиток
досліджень
на тваринах
недостатньо.
Потенційний
ризик для
людини
невідомий,
тому препарат
у період
вагітності
протипоказаний.

Годування
груддю

Доступні
дані на
тваринах
свідчать про
проникнення
мельдонію в грудне
молоко.
Невідомо, чи
проникає
мельдоній у грудне
молоко
людини. Не
можна
виключити ризик
для
новонароджених/немовлят,
тому у період
годування
груддю препарат
протипоказаний.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Досліджень
впливу на
здатність
керувати транспортом
та
обслуговувати
інші механізми
не проводили.

Спосіб
застосування
та дози.

Для
застосування
внутрішньо. У
зв’язку з
можливим
збуджувальним
ефектом
препарат
рекомендується
застосовувати
в першій
половині дня.

Дорослі

Захворювання
серця і
судинної
системи, порушення
мозкового
кровообігу

Доза
становить 500–1000
мг на добу. Добову
дозу можна
застосовувати
всю одразу
або розподілити
на 2
прийоми.
Максимальна
добова доза
становить 1000
мг.

Знижена
працездатність,
перенапруження
та період
одужання

Доза
становить 500
мг на добу. Добову дозу
можна
застосовувати
всю одразу
або розділити
на дві разові
дози.
Максимальна
добова доза
становить 500
мг.

Тривалість
курсу
лікування
становить 4–6
тижнів. Курс
лікування
можна
повторити          2–3 рази на рік.

Пацієнти
літнього
віку

Для
пацієнтів
літнього
віку з
порушеннями
функцій
печінки та/або нирок
може
виникнути
необхідність
у зменшенні
дози
препарату.

Пацієнти з
порушеннями
функцій
нирок

Оскільки
препарат
виводиться з
організму
нирками,
пацієнтам з
порушеннями
функцій
нирок від
легкого до
середнього
ступеня слід
застосовувати
меншу дозу
препарату.

Пацієнти з
порушеннями
функцій
печінки

Пацієнтам
з
порушеннями
функцій
печінки від
легкого до
середнього
ступеня
тяжкості
слід
застосовувати
меншу дозу
препарату.

Діти.

Відсутні
дані про
безпеку та
ефективність
застосування
мельдонію
дітям (віком
до             18
років), тому
застосування
препарату
цій
категорії
пацієнтів
протипоказане.

Передозування.

Не
повідомлялося
про випадки
передозування.
Мельдоній
малотоксичний
та не
спричиняє
загрозливих
побічних
ефектів.

При
зниженому
артеріальному
тиску
можливі
головні болі,
запаморочення,
тахікардія,
загальна
слабкість.
Лікування
симптоматичне.

У разі
тяжкого
передозування
необхідно контролювати
функції
печінки та
нирок.

Гемодіаліз
не має
суттєвого
значення при передозуванні
мельдонію у
зв’язку з
вираженим
зв’язуванням
з білками
крові.

Побічні
реакції.

Побічні
ефекти
класифіковано
за системами
органів за MedDRA та
частотою
виникнення:
часто (≥1/100 до <1/10),
рідко (≥1/10000 до <1/1000).

Побічні
ефекти, про які
повідомлялося
в опублікованих
клінічних
дослідженнях
та у післяреєстраційний
період:

З
боку
імунної
системи

Часто

Рідко

Алергічні
реакції*

Підвищена
чутливість,
включаючи
алергічний
дерматит,
кропив’янка,
ангіоневротичний
набряк,
анафілактичні
реакції до
шоку

З
боку
психіки

Рідко

Збудження,
почуття
страху, нав’язливі
думки,
порушення
сну

З
боку
нервової
системи

Часто

Рідко

Головні
болі*

Парестезії,
тремор,
гіпестезія,
шум у вухах,
вертиго,
запаморочення,
порушення
ходи, переднепритомний
стан,
непритомність

З
боку серця

Рідко

Зміна
ритму серця,
серцебиття,
тахікардія/ синусова
тахікардія,
фібриляція
передсердь,
аритмія,
відчуття
дискомфорту
в грудях/ болі
у грудях

З
боку
кровоносної
системи

Рідко

Підвищення/зниження
артеріального
тиску,
гіпертензивний
криз,
гіперемія,
блідість
шкірних
покривів

З
боку
органів
дихання,
грудної
клітки та середостіння

Часто

Рідко

Інфекції
дихальних
шляхів

Запалення
у горлі,
кашель,
диспное,
апное

З
боку
шлунково-кишкового
тракту

Часто

Рідко

Диспепсія*

Дисгевзія
(металевий присмак
у роті),
втрата апетиту,
нудота,
блювання,
метеоризм,
діарея, болі
в животі,
сухість у
роті або
гіперсалівація

З
боку шкіри
та
підшкірної
тканини

Рідко

Висипання,
загальні/макульозні/папульозні
висипання,
свербіж

З
боку
скелетно-м’язової
та
супутньої
системи

Рідко

Болі
у спині, м’язова
слабкість, м’язові
спазми

З
боку нирок
та
сечовидільної
системи

Рідко

Полакіурія

Загальні
порушення і
реакції у
місці введення

Рідко

Загальна
слабкість,
озноб,
астенія,
набряк, набряк
обличчя,
набряк ніг,
відчуття
жару, відчуття
холоду,
холодний
піт

Дослідження

Часто

Рідко

Дисліпідемія,
підвищення
рівня
С-реактивного
білка

Відхилення
в
електрокардіограмі
(ЕКГ), прискорення
роботи
серця,
еозинофілія*

* Побічні
ефекти, які
спостерігалися
у раніше
проведених неконтрольованих
клінічних
випробуваннях.

Термін
придатності.

3 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
при
температурі
не вище 25 ºС у сухому
та недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

Капсули
по 250 мг: по 10
капсул в
блістері; по 4
або 6 блістерів
у картонній
коробці.

Капсули
по 500 мг: по 15
капсул в
блістері; по 4
блістери в
картонній
коробці.

Категорія
відпуску.

За рецептом.

Виробник.

К.О. Ромфарм
Компані С.Р.Л. / S.C. Rompharm Company S.R.L.

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Румунія, м. Отопень,
вул. Ероілор
№ 1А, 075100, округ
Ілфов / Romania, Otopeni city, Eroilor str. № 1A, 075100, jud. Ilfov.

Заявник.

УОРЛД
МЕДИЦИН ЛТД / WORLD MEDICINE LTD.