ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

ТРІОМБРАСТ®

(TRIOMBRAST®)

Склад:

діючі
речовини: 1 мл 60
% розчину
містить
діатризоєвої
кислоти
дигідрату у
перерахуванні
на 100 % безводну
речовину ‒ 471,6
мг, меглюміну
(N-метилглюкаміну)
у
перерахуванні
на 100 % суху
речовину ‒ 125,7
мг;

1 мл 76 %
розчину
містить
діатризоєвої
кислоти
дигідрату у
перерахуванні
на 100 % безводну
речовину ‒ 597,3
мг, меглюміну
(N-метилглюкаміну)
у
перерахуванні
на 100 % суху
речовину ‒ 159
мг;

допоміжні
речовини:
натрію
гідроксид,
динатрію
едетат, вода
для ін’єкцій.

Лікарська
форма. Розчин для
ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості: прозора
безбарвна
або
світло-жовтого
кольору
злегка
в’язка
рідина.

Фармакотерапевтична
група. Йодовмісні
рентгеноконтрастні
засоби. Код
АТХ V08A A01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Рентгеноконтрастний
засіб Тріомбраст®
є сіллю
амідотризоєвої
кислоти, яка
містить
зв’язаний йод,
що поглинає
рентгенівські
промені.

Фармакокінетика.

Розподіл. Після
внутрішньовенного
введення
кількість
препарату, що
звʼязується
з білками
плазми крові,
не перевищує
10 %. Через 5
хвилин після
внутрішньовенного
болюсного
введення Тріомбрасту®
60 % у дозі 1 мл/кг
маси тіла
досягається
концентрація
препарату в
плазмі крові,
що
відповідає 2–3 г
йоду на літр. Впродовж
3 годин після
введення
спостерігається
порівняно
швидке
зниження
концентрації
препарату протягом
перших 30 хвилин,
потім
поступове
зниження з
періодом
напіввиведення
1–2
години. Амідотризоєва
кислота не
проникає в
еритроцити,
після
внутрішньосудинного
введення
вона дуже
швидко
розподіляється
у міжклітинній
речовині,
проте не
проникає через
неушкоджений
гематоенцефалічний
бар'єр.
Препарат лише
в
мінімальних
кількостях
проникає у
грудне
молоко.

Метаболізм
та
елімінація. При
введенні в
діагностичних
дозах  амідотризоєва
кислота
піддається
гломерулярній
фільтрації у
нирках.
Близько 15 %
введеного
препарату
виводиться у
незміненому
вигляді з
сечею вже
протягом 30
хвилин після
введення, а
понад 50 % – протягом
3 годин,
жодних
метаболітів
не виявлено.

Кінетичні
властивості
щодо
розподілу та виведення
з організму Тріомбрасту® не
залежали від
дози у межах
клінічно
значущого
діапазону. Це
означає, що
при введенні
подвійної
дози або
половини
дози рівень
препарату в
крові та
кількість
контрастного
засобу, що
виводитиметься
з організму,
в грамах на одиницю
часу
відповідно
вдвічі
збільшиться
або
зменшиться.
Однак через
підвищення
осмотичного
діурезу при подвійній
дозі
концентрація
контрастного
засобу в сечі
не
підвищується
до того ж самого
ступеня.

Характеристики
у пацієнтів. У хворих зі
зниженою
функцією
нирок амідотризоат
також може
елімінуватися
екстраренальним
шляхом через
печінку, хоча
із суттєво
зниженою
швидкістю.
Контрастні
засоби, що
елімінуються
нирками,
можна легко
вивести з
організму
шляхом
екстракорпорального
гемодіалізу.
Незалежно
від місця
введення, впродовж
короткого
проміжку
часу
відбувається
повна елімінація
навіть із
тканин.

Дані
доклінічних
досліджень з
безпеки

Системна
токсичність

Результати,
отримані в
дослідженнях
гострої
токсичності,
показали, що
після застосування
препарату
ризик
розвитку
гострої інтоксикації
відсутній.

Під час
вивчення
системної
переносимості
меглуміну
або натрію амідотризоату
після
багаторазових
щоденних
внутрішньовенних
введень не
було отримано
даних, які б
заперечували
безпечність
одноразового
діагностичного
застосування
для людини.

Генотоксичний
і
канцерогенний
потенціал

Дослідження
генотоксичного
впливу амідотризоату
в умовах in vivo та in
vitro не
показали
наявність
мутагенного
потенціалу.

Дослідження
канцерогенного
впливу не проводилися.

За умови
відсутності
генотоксичного
ефекту та
враховуючи
метаболічну
стабільність,
фармакокінетичні
властивості
й відсутність
ознак
токсичного
впливу
амідотризоату
на тканини,
що швидко
ростуть, а
також той
факт, що
препарат
вводять
одноразово,
не очікується
канцерогенного
впливу у людини.

Місцева
переносимість
і можливість
розвитку контактної
сенсибілізації

За
винятком
досліджень
щодо
місцевого подразнення
при
внутрішньом’язовому
введенні,
місцева
переносимість
препарату у тварин
не вивчалася.
Однак
проводили
дослідження
місцевої
переносимості
меглуміну
амідотризоату
після
екстраваскулярного,
внутрішньовенного,
інтраперитонеального
застосування
і після
введення у
маткові
труби. Крім
цього, в
дослідженнях
з вивчення
загальної
переносимості
обстежували
місця
введення
препарату
після застосування
повторних
внутрішньовенних
доз
меглуміну або
натрію
амідотризоату.
Результати
цих досліджень
слід
розглядати
як такі, що
поширюються
і на
меглуміну
амідотризоат.

У
згаданих
дослідженнях
не виявлено
ознак, які б
давали
підстави
очікувати
появу несприятливих
місцевих
ефектів з
боку кровоносних
судин або
слизових чи
серозних
оболонок
людини. Після
випадкового
введення в
позасудинний
простір
можлива
поява
реакцій
місцевої
непереносимості
легкого
ступеня.

Дослідження
на тваринах,
в тому числі
з вивчення
контактної
сенсибілізації,
не виявили
ознак наявності
у
амідотризоату
сенсибілізуючого
потенціалу.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Внутрішньовенна
та
ретроградна
урографія.

Для
проведення всіх
ангіографічних
обстежень, а також
артрографії,
інтраопераційної
холангіографії,
ендоскопічної
ретроградної
холангіопанкреатографії
(ЕРХПГ),
сіалографії,
фістулографії,
гістеросальпінгографії
та інших
досліджень.

Тріомбраст®  не
слід
використовувати
для проведення
мієлографії,
вентрикулографії
або цистернографії,
оскільки
можлива
поява нейротоксичних
явищ під час
згаданих
обстежень.

Протипоказання.

Доведена
або
підозрювана
чутливість
до йодовмісних
контрастних
засобів та
до
компонентів лікарського
засобу.

Гіпертиреоз,
декомпенсована
серцева недостатність.

У
період
вагітності, а
також при
гострих
запальних процесах
у порожнині
таза не можна
проводити
гістеросальпінгографію.

ЕРХПГ
протипоказана
при гострому
панкреатиті.

Тріомбраст®
не можна
застосовувати
для проведення
мієлографії,
вентрикулографії
та цистернографії
через
можливе
провокування
нейротоксичних
явищ (біль,
конвульсії
та кома,
часто з
летальним
наслідком)
при
проведенні
цих
досліджень.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

У
пацієнтів,
які застосовували
інтерлейкін,
поширеність
відстрочених
реакцій
(наприклад,
гарячка, висипання,
грипоподібні
симптоми,
біль у
суглобах і свербіж)
на введення
контрастної
речовини є
вищою.

Взаємодія
з
діагностичними
тестами.

Після
внутрішньосудинного
введення йодовмісних
контрастних
речовин
здатність тканини
щитовидної
залози
поглинати
радіоізотопи
для
діагностики
захворювань
щитоподібної
залози
знижується
на період до 2
тижнів, а в
окремих
випадках –
навіть на
довший
період.

Особливості
застосування.

Для
застосування
за всіма
показаннями

Наведені
нижче
застереження
і запобіжні заходи
стосуються
будь-якого
способу
введення,
однак ризик
виникнення
нижчезазначених
ситуацій є
вищим при
внутрішньосудинному
введенні.

Гіперчутливість

Час
від часу
після
використання
рентгеноконтрастних
речовин,
таких як Тріомбраст®,
спостерігаються
реакції
гіперчутливості,
подібні до
алергії (див.
розділ «Побічні
реакції»).
Вони
зазвичай
виражені несерйозними
респіраторними
або шкірними
симптомами,
такими,
наприклад, як
розлад зовнішнього
дихання
легкого
ступеня,
почервоніння
шкіри
(еритема),
кропив’янка,
свербіж або
набряк
обличчя.
Можливе
виникнення
серйозних
побічних
реакцій,
таких як
ангіоневротичний,
субхордальний
набряк,
бронхоспазм
і алергічний
шок. Зазвичай
такі реакції спостерігаються
упродовж 1
години після
введення
контрастної
речовини.
Однак у поодиноких
випадках
можливі
відстрочені
реакції (через
кілька годин
або днів
після
введення).

Пацієнти
з підвищеною
чутливістю
або попередньою
реакцією на
рентгеноконтрастні
засоби, що
містять йод,
мають
підвищений ризик
виникнення
серйозного
ускладнення.

Перед
введенням
будь-якої
контрастної
речовини
слід з’ясувати
наявність в
анамнезі у
пацієнта
алергічних
реакцій
(наприклад,
алергії на
морепродукти,
сінної
гарячки,
кропив’янки),
чутливості
до йоду або
радіографічних
контрастних
засобів і
бронхіальної
астми,
оскільки
повідомлялося,
що побічні
реакції на
контрастні
речовини
спостерігалися
частіше у
пацієнтів із
цими станами.
В такому разі
може бути
застосована
премедикація
антигістамінними
препаратами
та/або
глюкокортикоїдами.

Пацієнти
з
бронхіальною
астмою
належать до
групи
особливого
ризику
виникнення
бронхоспазмів
або реакції
гіперчутливості.

Реакції
гіперчутливості
можуть
загострюватися
у пацієнтів,
які
застосовують
бета-блокатори,
особливо при
наявності
бронхіальної
астми. Крім
того,
необхідно
брати до
уваги, що пацієнти,
які
приймають
бета-блокатори,
можуть бути
нечутливими
до
стандартної
терапії
реакцій
гіперчутливості
за допомогою
бета-агоністів.

У
разі, якщо
спостерігаються
реакції гіперчутливості
(див. розділ
«Побічні
реакції»),
введення
контрастної
речовини необхідно
негайно
припинити, і,
якщо це необхідно,
слід
провести
внутрішньовенно
специфічну
терапію. Тому
для
внутрішньовенного
введення
контрастної
речовини
рекомендується
використовувати
гнучкі постійні
канюлі
(катетери).
Для того, щоб
негайно розпочати
проведення
екстрених
заходів,
завжди мають
бути
напоготові
засоби
невідкладної
допомоги
(відповідні
медикаменти,
трубка для
ендотрахеальної
інтубації і
респіратор).

Дисфункція
щитовидної
залози

Невелика
кількість
вільного
неорганічного
йодиду з
йодовмісної контрастної
речовини
може
впливати на
функціонування
щитовидної
залози. Тому
необхідно
особливо
ретельно
підійти до
проведення
дослідження
у пацієнтів
із латентним
гіпертиреозом
або зобом.

Серцево-судинні
захворювання

Існує
підвищений
ризик
виникнення
серйозних
реакцій в
осіб із
серцевими
захворюваннями
тяжкого
ступеня, і
особливо у
пацієнтів із
серцевою
недостатністю
та захворюваннями
коронарної
артерії.

Пацієнти
літнього
віку

Патології
судин та
неврологічні
розлади, що
часто
спостерігаються
у людей
літнього
віку,
становлять
підвищений
ризик виникнення
побічних
реакцій на
йодовмісні
контрастні
речовини.

Загальний
тяжкий стан
здоров’я

Необхідно
особливо
ретельно
підійти до проведення
дослідження
пацієнтів із
дуже ослабленим
загальним
станом
здоров’я.

Внутрішньосудинне
введення

Ниркова
недостатність

У
поодиноких
випадках
може
спостерігатися
тимчасова
ниркова
недостатність.
Запобіжні
заходи,
спрямовані
на
профілактику
гострої
ниркової
недостатності
після введення
контрастної
речовини,
включають:

ідентифікацію
пацієнтів з
високим
ризиком,
наприклад
пацієнтів з
наявністю в
анамнезі
захворювання
нирок,
ниркової
недостатності,
ниркової
недостатності
після
введення
контрастної
речовини,
цукрового
діабету з
нефропатією, дегідратації,
множинної
мієломи, осіб
віком від 60
років,
пацієнтів із
запущеною
стадією захворювання
судин,
парапротеїнемією,
гіпертензією
тяжкого
ступеня та
хронічною
гіпертензією,
подагрою,
пацієнтів,
які отримують
великі або
повторні
дози
препарату;

забезпечення
відповідної
гідратації у
пацієнтів, які
належать до
групи ризику,
перед
введенням
контрастної
речовини,
бажано
шляхом підтримання
внутрішньовенної
інфузії перед
і після
процедури та
до виведення
контрастної
речовини
нирками;

уникнення
додаткового
навантаження
на нирки у
вигляді
нефротоксичних
препаратів,
пероральних
холецистографічних
засобів,
перетискання
артерії,
ниркової
артеріальної
ангіопластики,
радикального
хірургічного
втручання і
т. д.
до виведення
контрастної
речовини;

перенесення
терміну
проведення
нового дослідження
з
контрастною
речовиною до
повернення
показників
функції
нирок до
попередніх
рівнів.

Пацієнти
на діалізі
можуть
отримувати
контрастні
речовини для
радіологічних
процедур,
оскільки
йодовмісні
речовини
виводяться у
процесі
діалізу.

Терапія
метформіном

Використання
внутрішньосудинних
рентгеноконтрастних
речовин може
призводити
до
транзиторного
порушення
функції
нирок. Воно
може
призвести до виникнення
лактоацидозу
у пацієнтів,
які приймають
бігуаніди.

З
метою
попередження
ускладнень
застосування
бігуанідів
необхідно
припинити за
48 годин до
введення
контрастної
речовини і
принаймні
протягом 48
годин після
нього.
Відновити
його можна
тільки після
повернення
функції
нирок до
норми.

Серцево-судинні
захворювання

У
пацієнтів із
патологією
клапанів
серця і
легеневою
гіпертензією
введення
контрастної
речовини
може призводити
до виражених
гемодинамічних
змін. Реакції,
що включають
ішемічні
зміни ЕКГ і тяжку
аритмію, є
більш
поширеними в
осіб літнього
віку та
пацієнтів із
хворобою
серця в
анамнезі.

Внутрішньовенне
введення
контрастної
речовини
може
призвести до
виникнення
набряку
легень у
пацієнтів із
серцевою
недостатністю.

Розлади центральної
нервової
системи (ЦНС)

Особливу
увагу при
внутрішньосудинному
введенні
контрастної
речовини
слід приділяти
пацієнтам з
гострим
ішемічним
інсультом,
гострою
внутрішньочерепною
кровотечею
та іншими
станами, що
включають
пошкодження
гематоенцефалічного
бар’єру, набряк
мозку або
гостру
демієлінізацію.
Внутрішньочерепні
пухлини або
метастази та
епілепсія в
анамнезі
можуть
збільшувати
частоту
виникнення
судом після
введення
йодовмісної
контрастної
речовини.

При
введенні
контрастної
речовини
можуть
загострюватися
неврологічні
симптоми через
цереброваскулярні
захворювання,
внутрішньочерепні
пухлини або
метастази, дегенеративні
або запальні
патології. Спазм
судин і, як
наслідок,
ішемія
головного мозку
можуть бути
спричинені
внутрішньоартеріальним
введенням
контрастної
речовини.
Пацієнти із
симптоматичними
цереброваскулярними
захворюваннями,
які нещодавно
перенесли
гостре
порушення
мозкового
кровообігу,
або із
частими
транзиторними
ішемічними
нападами
належать до
групи
підвищеного
ризику
виникнення
неврологічних
ускладнень.

Дисфункція
печінки
тяжкого
ступеня

У
випадку
ниркової
недостатності
тяжкого
ступеня
одночасна
наявність
дисфункції
печінки
тяжкого
ступеня може
значно
затримати
екскрецію
контрастної
речовини, що,
можливо,
потребуватиме
гемодіалізу.

Мієлома
і
парапротеїнемія

Мієлома
або
парапротеїнемія
можуть створити
умови для
розвитку
ниркової
недостатності
після
введення
контрастної
речовини.
Обов’язковою
є відповідна
гідратація.

Феохромоцитома

У
пацієнтів із
феохромоцитомою
може розвинутись
гіпертонічний
криз тяжкого
ступеня
(іноді такий,
що не
підлягає
контролю) після
внутрішньовенного
застосування
контрастної
речовини.
Рекомендується
премедикація
блокаторами
альфа-рецепторів.

Пацієнти
з
аутоімунними
розладами

Повідомлялося
про випадки
виникнення
тяжких
васкулітів
або
синдромів,
подібних до синдрому
Стівенса–Джонсона,
у пацієнтів з
аутоімунними
розладами в
анамнезі.

Бульбоспінальний
параліч (myasthenia gravis)

Введення
йодовмісних
контрастних
речовин може
посилити
симптоми
бульбоспінального
паралічу.

Алкоголізм

Гострий
або
хронічний
алкоголізм
можуть збільшити
проникність
гематоенцефалічного
бар’єра. Це
полегшує
проходження
контрастної
речовини у
тканини
мозку, що
може
призвести до
реакцій ЦНС.
Необхідно
приділяти
особливу
увагу пацієнтам
із
алкогольною
та
наркотичною
залежністю
через
можливість
зниженого
порога судомної
активності.

Коагуляція

Іонні
йодовмісні
контрастні
речовини мають
більшу
антикоагулянтну
активність in vitro, ніж
неіонні
контрастні
засоби. Проте
медичний
персонал, що
проводить
судинну
катетеризацію,
повинен
враховувати,
що окрім контрастної
речовини
розвитку
тромбоемболічних
явищ можуть
сприяти
чисельні
фактори,
включаючи
тривалість
процедури,
кількість
ін’єкцій,
матеріал, з
якого
виготовлені
катетер і
шприц, стан
основного
захворювання
та одночасне
застосування
з іншими
препаратами.
Тому при
проведенні
процедури
судинної
катетеризації
медичному
персоналу
необхідно
враховувати
ці фактори.
Також слід
ретельно
стежити за
технікою виконання
ангіографії,
часто
промивати катетер
фізіологічним
розчином
(якщо можливо,
з додаванням
гепарину) та
скоротити
тривалість
процедури,
щоб звести до
мінімуму ризик
виникнення
тромбозу та
емболії, пов’язаних
із
процедурою.

Повідомлялося,
що
використання
пластикових
шприців
замість
скляних
зменшує, проте
не ліквідує
ймовірність
згортання
крові in
vitro.

Рекомендується
приділяти
особливу
увагу
пацієнтам,
хворим на
гомоцистинурію,
через
підвищений
ризик
виникнення
тромбозу та
емболії.

Тріомбраст®, розчин
для ін’єкцій 60 % містить 0,125
ммоль (або 2,9
мг)/мл натрію. Слід
бути
обережним
при
застосуванні
пацієнтам,
які
знаходяться
на
натрій-контрольованій
дієті.

Тріомбраст®, розчин
для ін’єкцій 76 % містить 0,158
ммоль (або 3,6
мг)/мл натрію. Слід
бути
обережним
при
застосуванні
пацієнтам,
які
знаходяться
на
натрій-контрольованій
дієті.

Введення
у порожнини
тіла

Перед
проведенням
гістеросальпінгографії
необхідно
виключити
можливість
вагітності.

Запалення
жовчних протоків
і маткових
труб може
збільшити
ризик виникнення
реакцій
після
проведення
процедур
холангіографії,
ЕРХПГ або
гістеросальпінгографії.

Інструкції
з
використання

Тріомбраст®
– це прозорий
безбарвний
або світло-жовтого
кольору
розчин,
готовий до
застосування.
Контрастні
речовини не
слід
використовувати
у випадку
значно
зміненого
забарвлення,
наявності
механічних
включень або пошкодження
контейнера.
Розчин
контрастної
речовини
слід
набирати у
шприц або флакон
для інфузії,
прикріплений
до інфузійного
обладнання,
лише
безпосередньо
перед
початком дослідження.

Розчин
контрастної
речовини, що
не був використаний
за одну
процедуру,
слід вилити.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Репродуктивні
токсикологічні
дослідження
не виявили
тератогенних
або
ембріотоксичних
властивостей
у меглуміну
чи натрію
амідотризоату
(діатризоєвої
кислоти)
після
випадкового
застосування
лікарського
засобу Тріомбраст®
вагітним.

Проте
безпека
застосування
препарату Тріомбраст®
вагітним
пацієнткам
не доведена.
Тому слід
уникати
опромінення
протягом
вагітності,
ретельно
зважуючи
співвідношення
користі від
будь-якого
рентгенографічного
дослідження
(з
контрастною
речовиною чи
без) та
можливих
ризиків.

Контрастні
речовини,
подібні до
препарату Тріомбраст®, що
виводяться з організму
нирками, у
дуже малих
кількостях
виділяються
з грудним
молоком.

Деякі
дані
дозволяють
припустити,
що ризик потрапляння
діатризоєвої
кислоти
через грудне
молоко до
немовляти є
низьким. Грудне
вигодовування
є, вірогідно,
безпечним.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні автотранспортом
або іншими механізмами.

Після
введення
контрастної
речовини, як
і при
застосуванні
всіх
йодовмісних
контрастних
речовин, у
поодиноких
випадках існує
можливість
виникнення
відстрочених
реакцій, що
можуть
погіршити
здатність
керувати
машинами і
механізмами.

Спосіб
застосування
та дози.

Рекомендації
щодо раціону
харчування

У разі
проведення
урографії та
абдомінальної
ангіографії
діагностична
значимість
процедури
зростає, якщо
кишечник
очищено від
калових мас
та газів.
Тому за два
дні до
обстеження
пацієнти
повинні
утримуватись
від вживання
продуктів, що
сприяють
утворенню
газів,
наприклад
гороху, бобів,
сочевиці,
салатів,
фруктів,
свіжого хліба,
чорного
хліба та
будь-яких
сирих овочів.
За один день
до обстеження
пацієнти
повинні
відмовитися
від вживання
їжі після 6
годин вечора.
Може виникнути
необхідність
у
застосуванні
проносного
засобу
ввечері.
Тривале
утримання
від їжі та
використання
проносних
засобів
протипоказане
новонародженим,
малюкам і
дітям молодшого
віку.

Гідратація

Перед та
після
введення
контрастної
речовини
слід
забезпечити
належну
гідратацію
пацієнта. Це
особливо
стосується
пацієнтів з
множинною
мієломою, цукровим
діабетом, що
супроводжується
нефропатією,
поліурією,
олігурією,
гіперурикемією,
а також
новонароджених,
дітей
молодшого
віку та
літніх
пацієнтів. За
наявності порушень
перед
проведенням
обстеження
необхідна
корекція
водно-електролітного
балансу.

Новонароджені
(< 1 місяця) та
діти
молодшого віку
(1 місяць–2
роки)

Немовлята
(віком < 1 року),
й особливо
новонароджені,
чутливі до
розладів
водно-електролітного
балансу та
гемодинамічних
порушень.
Слід ретельно
вирахувати
дозу
контрастної
речовини, що
має бути
введена,
обережно
проводити
радіологічну
процедуру та
враховувати
стан пацієнта.

Занепокоєння

Занепокоєння,
хвилювання
та біль
можуть підвищувати
ризик
розвитку у
пацієнтів побічних
ефектів або
посилення
інтенсивності
реакцій,
пов’язаних
із
контрастною
речовиною.
Для таких
хворих
рекомендується
застосувати
седативні
засоби.

Нагрівання
перед
використанням

Контрастні
речовини,
підігріті до
температури
тіла перед
застосуванням,
краще переносяться
і легше
вводяться
через зниження
в’язкості. За
допомогою
термостату
розраховану
кількість
флаконів,
необхідну виключно
для
обстежень
протягом
однієї доби,
підігрівають
до 37 °C. При
умові
захисту від
денного
світла хімічна
чистота не
змінюється.
Однак не слід
перевищувати
період, що
становить
три місяці.

Попередня
перевірка

Не
рекомендується
проводити
перевірку на
чутливість з
використанням
невеликої
дози
контрастної
речовини
через
відсутність
прогностичної
значимості. Більше
того, тест на
чутливість в
окремих випадках
викликає
серйозні і
навіть летальні
реакції
гіперчутливості.

Дози для
внутрішньосудинного
введення

Внутрішньовенне
введення контрастної
речовини
слід, по
можливості,
проводити,
коли пацієнт
знаходиться
у горизонтальному
положенні.
Після
обстеження необхідно
забезпечити
ретельний
нагляд за
станом
пацієнта
впродовж
щонайменше 30
хвилин,
оскільки
більшість
побічних
реакцій
виникає саме
в цей період.

Дози можуть
відрізнятися
залежно від
віку, маси
тіла,
об’ємної
швидкості
кровотоку серця
та
загального
стану
пацієнта.

Для
пацієнтів з
вираженою
нирковою або
серцевою
недостатністю
та для хворих
з тяжким
загальним
станом слід
застосовувати
найнижчу
можливу дозу
контрастної
речовини. У
таких хворих
рекомендується
здійснювати
моніторинг
функції
нирок протягом
принаймні 3
днів після
введення
препарату.

З метою
нормалізації
підвищених
показників
осмоляльності
сироватки
крові необхідно
дотримуватися
інтервалів
між
введеннями,
достатніх
для притоку
інтерстиціальної
рідини. Такі
інтервали
для
пацієнтів з
належним рівнем
гідратації
становлять 10–15 хвилин.
Якщо в
окремих
випадках
необхідно
застосувати
загальну
дозу, вищу за 300–350 мл для
дорослих,
пацієнту
призначають
додатково
воду та, можливо,
електроліти.

Рекомендовані
дози:

Внутрішньовенна
урографія

Ін’єкція

Тріомбраст®
76 % і 60 %
однаково
підходять
для
внутрішньовенної
урографії.

Швидкість
внутрішньосудинного
введення
становить
зазвичай 20
мл/хв. Для
хворих із
серцевою
недостатністю,
котрим
призначена
доза 100 мл або
більше, рекомендується
час введення, що
складає
не менше 20–30
хвилин.

Дозування.

Для
дорослих:

доза
Тріомбрасту®
76 % – 20 мл, Тріомбрасту®
60 % – 50 мл.
Збільшення
дози Тріомбрасту®
76 % до 50 мл
суттєво
підвищує
ймовірність
точнішого
діагнозу.
Подальше її
збільшення
можливе, якщо
це необхідно
через
особливі
показання.

Для
дітей:

через
знижену
фізіологічну
концентраційну
здатність ще
незрілого
нефрону
нирок дітям
необхідні порівняно
високі дози
Тріомбрасту®
76 %:

дітям
до 1 року – 7–10 мл;

від
1 до 2 років – 10–12 мл;

від
2 до 6 років – 12–15 мл;

від
6 до 12 років – 15–20 мл;

віком
від 12 років –
як для
дорослих.

Час
виконання
знімків

Отримати
найкраще
контрастне
зображення
ниркової
паренхіми
можна в тому
разі, якщо робити
знімок
одразу після
закінчення
введення
контрастного
засобу.

Для
візуалізації
ниркової
миски і
сечовивідних
шляхів
перший
знімок слід робити
через                  3–5
хвилин, а
другий –
через 10–12
хвилин після
введення
контрастного
засобу,
причому для
молодих
пацієнтів
слід
орієнтуватися
на нижню, а
для
пацієнтів
літнього
віку – верхню
межу
вказаного
проміжку
часу.

Для
новонароджених
та дітей
грудного і молодшого
віку перший
знімок
рекомендується
робити вже
через 2
хвилини
після
введення
контрастного
засобу.

Якщо
зображення
виявляються
малоконтрастними,
може
виникнути
необхідність
у пізніших
знімках.

Ангіографія

Тріомбраст®
можна
застосовувати
також для
ангіографічних
досліджень.
Застосуванню
76 % розчину надають
перевагу в
тих випадках,
коли велике
значення має
особливо
висока
концентрація
йоду, наприклад
для
аортографії,
ангіокардіографії
або коронарографії.
Дозу
встановлювати
залежно від
діагностичного
завдання, методики
дослідження,
природи та
обсягу судинної
ділянки, що
досліджується.

Введення
у порожнини
тіла

Ретроградна
урографія

Для
проведення
ретроградної
урографії зазвичай
достатньо
розчину
препарату з
концентрацією
30 %. Можна
застосувати Тріомбраст®
60 %.
Незважаючи
на його
концентрацію,
симптоми
подразнення
спостерігаються
надзвичайно
рідко. З
метою
уникнення
впливу більш
низької
температури
розчину, що спричиняє
спазми
сечоводу,
рекомендується
підігрівати
контрастний
засіб до
температури
тіла.

Інші
порожнини
тіла

При
проведенні
артрографії,
гістеросальпінгографії
і особливо
ЕРХПГ ін’єкції
контрастної
речовини
слід здійснювати
під
контролем
рентгеноскопії.

Діти.

Через
знижену
фізіологічну
концентраційну
здатність ще
незрілого
нефрону
нирок дітям
необхідні
порівняно
високі дози
Тріомбрасту®
76 %.

Немовлята
(віком < 1 року),
й особливо
новонароджені,
чутливі до
розладів
водно-електролітного
балансу та
гемодинамічних
порушень.
Слід
ретельно
вирахувати
дозу контрастної
речовини, що
має бути
введена,
обережно
проводити
радіологічну
процедуру та
враховувати
стан
пацієнта.

Передозування.

У
разі
випадкового
передозування
при внутрішньосудинному
введенні
втрату води та
електролітів
необхідно
компенсувати
шляхом
інфузії.
Ниркова
функція
потребує моніторингу
впродовж не
менш ніж 3
наступних
днів.

У
разі необхідності
для
видалення
основної
маси контрастної
речовини із
системи
кровообігу
пацієнта
можна
використовувати
гемодіаліз.

Побічні
реакції.

Для
позначення
частоти
виникнення
побічних
реакцій вживаються
такі терміни:
часті (≥ 1:100);
нечасті (< 1:100, але
≥ 1:1 000);
поодинокі (< 1:1 000).

При
внутрішньосудинному
введенні

Побічні
ефекти,
пов’язані з
внутрішньосудинним
введенням
йодовмісних
контрастних
речовин,
зазвичай
легкого або
помірного
ступеня
тяжкості і
транзиторні
за своєю природою.
Однак
повідомлялося
про
виникнення
тяжких і
небезпечних
для життя
реакцій, а
також
реакцій із
летальним
наслідком.
Встановлено,
що розповсюдженість
побічних
реакцій у
пацієнтів, які
отримували
іонні
контрастні
засоби, становить
понад 12 %
порівняно з
понад
3 % у випадку
застосування
неіонних
контрастних
засобів.

Найчастіше
спостерігаються
такі реакції
як нудота, блювання,
больові
відчуття і
загальне
відчуття
жару.

Анафілактичні
реакції / гіперчутливість

Найчастіше
повідомлялося
про такі
реакції як
ангіоневротичний
набряк
легкого
ступеня,
кон’юнктивіт,
кашель, свербіж,
риніт, чхання
і
кропив’янка.
Ці реакції,
що можуть
виникнути
незалежно
від кількості
введеного
препарату і
способу його
введення,
можуть бути
першими
ознаками початкової
стадії шоку.
Введення
контрастної
речовини
слід негайно
припинити, у
разі необхідності
слід
провести
специфічну
терапію із
внутрішньовенним
введенням
препаратів
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Тяжкі
реакції, які
потребують
екстреної терапії,
у поодиноких
випадках,
можуть мати
вигляд
порушень
кровообігу,
що
супроводжуються
периферичною
вазодилатацією
і подальшою
гіпотензією;
рефлекторної
тахікардії,
задишки,
стану
збудження,
сплутаності
свідомості і
ціанозу, що
можуть
призвести до непритомності.

Нечасто
можуть
спостерігатися
гіпотензія,
бронхоспазм,
спазм або
набряк
гортані.

Відстрочені
реакції,
пов’язані із
введенням
контрастних
речовин,
трапляються
у поодиноких
випадках
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Організм
в цілому

Повідомлялося,
що частими
реакціями є
відчуття
жару і
головний
біль.
Нездужання,
гарячка,
пітливість і
вазовагальні
реакції є нечастими.
У поодиноких
випадках
можливі
зміни
температури
тіла та
опухання
слинних
залоз.

З боку
дихальної
системи

Частими
реакціями є
транзиторне
порушення
частоти
дихання,
задишка та
розлад
зовнішнього
дихання і
кашель. Зупинка
дихання і
набряк
легень
трапляються у
поодиноких
випадках.

З боку
серцево-судинної
системи

Клінічно
виражені
транзиторні
порушення
частоти
серцевих
скорочень
(ЧСС), артеріального
тиску,
порушення
серцевого ритму
або функції
чи зупинка
серця є нечастими
явищами.

Тяжкі
реакції, які
потребують
екстреної терапії,
у поодиноких
випадках,
можуть мати
вигляд
порушень
кровообігу, що
супроводжуються
периферичною
вазодилатацією
і подальшою
артеріальною
гіпотензією,
рефлекторної
тахікардії,
задишки,
стану збудження,
сплутаності
свідомості і
ціанозу, що можуть
призвести до
непритомності.
Повідомлялося
про
виникнення у
поодиноких
випадках
тяжких
тромбоемболічних
явищ, що
призводять
до інфаркту
міокарда.

З боку
шлунково-кишкового
тракту

Частими
реакціями є
нудота і
блювання.
Повідомлялося,
що біль у
животі є нечастим
явищем.

З боку
церебрально-васкулярної
системи

Церебральна
ангіографія
та інші
процедури, у
ході яких
контрастна
речовина
надходить до
мозку у
високих
концентраціях
з
артеріальною
кров’ю,
можуть
супроводжуватися
такими нечастими
транзиторними
неврологічними
ускладненнями,
як
запаморочення,
головний
біль, стан
збудження
або
сплутаності
свідомості, амнезія,
порушення
мовлення,
зору, слуху,
судоми,
тремор,
парези/параліч,
світлобоязнь,
тимчасова
втрата зору,
кома і
сонливість.

У
поодиноких
випадках
повідомлялося
про
виникнення
тяжких, в окремих
випадках –
летальних
тромбоемболічних
явищ, що
призводять
до інсульту.

З боку
нирок

У
поодиноких
випадках
повідомлялося
про порушення
функції
нирок або
виникнення
ниркової
недостатності.

З боку
шкіри

Часто
спостерігалися
ангіоневротичний
набряк
легкого
ступеня,
почервоніння
з вазодилатацією,
кропив’янка,
свербіж та
еритема. У
поодиноких
випадках
можуть
розвиватися
токсичні
шкірні
реакції, такі
як
шкірно-слизовий
синдром
(наприклад,
синдром
Стівенса–Джонсона
або Лаєлла).

Локальне
подразнення
(у місці
ін’єкції)

Часто
біль у місці
ін’єкції
виникає,
головним чином,
при
периферичній
ангіографії. Потрапляння
контрастної
речовини, у
тому числі
препарату Тріомбраст®,
у
позасудинний
простір,
збільшує
біль у місці
ін’єкції і
набряк, які
зазвичай
минають без
наслідків.
Однак рідко
спостерігалися
запалення і
навіть некроз
тканин.
Тромбофлебіти
і тромбоз вен
зустрічаються
нечасто.

При
введенні в
порожнини
тіла

Після
введення
контрастної
речовини у порожнини
тіла побічні
реакції
виникають у поодиноких
випадках.
Більшість із
них
розвивається
через кілька
годин після
введення
внаслідок
повільної
адсорбції з
ділянки
введення і
розподілу по
всьому тілу,
головним
чином шляхом
контрольованого
процесу
дифузії.

Після
ЕРХПГ частим
явищем є
підвищення
рівня
амілази.
Доведено, що
ацинозне
контрастне
зображення
асоціюється
з підвищеним
ризиком
розвитку панкреатиту
після ЕРХПГ.
Описані поодинокі
випадки
виникнення
некротичного
панкреатиту.

Випадки
виникнення
вазовагальних
реакцій,
пов’язані з
гістеросальпінгографією,
є нечастими
явищами.

Анафілактичні
реакції/гіперчутливість

Системна
гіперчутливість
розвивається
у поодиноких
випадках,
головним
чином
легкого ступеня,
і виникає
зазвичай у
формі
шкірних реакцій.
Однак не
можна цілком
виключити можливість
розвитку
реакції
гіперчутливості
важкого
ступеня.
Повний опис
анафілактичних
реакцій див.
у підрозділі
«При внутрішньосудинному
введенні»
вище.

Термін
придатності. 3
роки.

Не
застосовувати
препарат
після
закінчення
терміну
придатності,
зазначеного
на упаковці.

Умови
зберігання.

Зберігати в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С. Не
заморожувати.

Зберігати у недоступному
для дітей
місці.

При зберіганні
препарату
можливе
випадання
кристалів. У
таких
випадках
ампулу
необхідно нагріти
на киплячій
водяній бані.
Якщо кристали
зникнуть і
розчин стане
прозорим, а
при охолодженні
до 33–36 °С
кристали не
випадуть
знову, розчин
придатний до
застосування.

Несумісність.

Контрастні
речовини не
слід
змішувати з іншими
лікарськими
засобами з
метою уникнення
можливої
несумісності.

Упаковка.

По 20 мл в
ампулі. По 5
ампул у
пачці.

По 20 мл в
ампулі. По 5
ампул у
блістері, по 1
блістеру в
пачці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

ПАТ «Фармак».

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження його
діяльності.

Україна, 04080, м.
Київ, вул.
Фрунзе, 74.

ИНСТРУКЦИЯ

по медицинскому применению лекарственного
средства

ТРИОМБРАСТ

(TRIOMBRAST®)

Состав:

действующие
вещества: 1 мл 60 % раствора
содержит
диатризоевой
кислоты дигидрата
в пересчёте
на 100 %
безводное
вещество ‒ 471,6
мг, меглюмина
(N-метилглюкамина)
в пересчёте
на 100 % сухое
вещество ‒ 125,7
мг;

1 мл 76 %
раствора
содержит
диатризоевой
кислоты
дигидрата в
пересчёте на
100 % безводное вещество
‒ 597,3 мг, меглюмина
(N-метилглюкамина)
в пересчёте
на 100 % сухое
вещество ‒ 159 мг;

вспомогательные
вещества:  натрия
гидроксид,
динатрия
эдетат, вода
для инъекций.

Лекарственная
форма. Раствор
для инъекций.

Основные
физико-химические
свойства: прозрачная
бесцветная
или
светло-жёлтого
цвета слегка
вязкая
жидкость.

Фармакотерапевтичеcкая
группа. Йодсодержащие
рентгенконтрастные
средства.

Код АТХ V08A A01.

Фармакологические
свойства.

Фармакодинамика.

Рентгеноконтрастное
средство
Триомбраст
является
солью
амидотризоевой
кислоты, которая
содержит
связанный
йод, поглощающий
рентгеновские
лучи.

Фармакокинетика.

Распределение.
После
внутривенного
введения
количество
препарата,
которое
связывается
с белками
плазмы крови,
не превышает
10 %. Через 5 минут
после
внутривенного
болюсного
введения
Триомбраста
60 % в дозе 1 мл/кг
массы тела
достигается
концентрация
препарата в
плазме крови,
которая
соответствует
2–3 г йода на
литр. В
течение 3
часов после
введения
наблюдается
сравнительно
быстрое
снижение
концентрации
препарата в
течение
первых 30 минут,
затем
постепенное
снижение с
периодом
полувыведения
1–2 часа.
Амидотризоевая
кислота не
проникает в
эритроциты,
после
внутрисосудистого
введения она очень
быстро
распределяется
в межклеточном
веществе,
однако не
проникает
через неповрежденный
гематоэнцефалический
барьер.
Препарат
лишь в
минимальных
количествах
проникает в
грудное
молоко.

Метаболизм
и элиминация. При
введении в
диагностических
дозах амидотризоевая
кислота
подвергается
гломерулярной
фильтрации в
почках. Около
15 % введенного
препарата
выводится в
неизмененном
виде с мочой
уже в течение
30 минут после
введения, а
более 50 % – в
течение 3
часов,
никаких
метаболитов
не выявлено.

Кинетические
свойства по
распределению
и выведению
из организма
Триомбраста
не зависели
от дозы в пределах
клинически
значимого
диапазона.
Это означает,
что при
введении
двойной дозы
или половины
дозы уровень
препарата в
крови и количество
контрастного
средства,
которое
будет
выводиться
из организма,
в граммах на единицу
времени
соответственно
вдвое увеличится
или
уменьшится.
Однако из-за
повышения
осмотического
диуреза при
двойной дозе
концентрация
контрастного
средства в
моче не
повышается
до той же
самой степени.

Характеристики
у пациентов. У
больных со
сниженной
функцией
почек амидотризоат
также может
элиминироваться
экстраренальным
путем через
печень, хотя
с существенно
пониженной
скоростью.
Контрастные
средства,
которые
элиминируются
почками,
можно легко
вывести из
организма
путем
экстракорпорального
гемодиализа.
Независимо
от места
введения, в
течение
короткого
промежутка
времени происходит
полная
элиминация
даже из тканей.

Данные
доклинических
исследований
по безопасности

Системная
токсичность

Результаты,
полученные в
исследованиях
острой
токсичности,
показали, что
после
применения
препарата риск
развития
острой
интоксикации
отсутствует.

При
изучении
системной
переносимости
меглумина
или натрия
амидотризоата после
многократных
ежедневных
внутривенных введений
не было
получено
данных,
которые бы
отрицали безопасность
однократного
диагностического
применения
для человека.

Генотоксический
и
канцерогенный
потенциал

Исследование
генотоксического
воздействия
амидотризоата в
условиях in vivo и in vitro
не показали
наличие
мутагенного
потенциала.

Исследования
канцерогенного
воздействия
не
проводились.

При условии
отсутствия
генотоксического
эффекта и
учитывая метаболическую
стабильность,
фармакокинетические
свойства и
отсутствие
признаков токсического
воздействия
амидотризоата
на ткани,
которые быстро
растут, а
также тот
факт, что
препарат
вводят
однократно,
не ожидается
канцерогенного
воздействия
у человека.

Местная
переносимость
и
возможность
развития
контактной
сенсибилизации

За
исключением
исследований
относительно местного
раздражения
при внутримышечном
введении,
местная
переносимость
препарата у
животных не
изучалась.
Однако
проводили
исследования
местной
переносимости
меглумина
амидотризоата после
экстраваскулярного,
внутривенного,
интраперитонеального
применения и
после
введения в
маточные
трубы. Кроме
этого, в
исследованиях
по изучению
общей
переносимости
обследовали
места
введения
препарата
после
применения
повторных
внутривенных
доз меглумина или
натрия
амидотризоата.
Результаты
этих
исследований
следует рассматривать
как
распространяющиеся
и на меглумин
амидотризоат.

В
упомянутых
исследованиях
не выявлено признаков,
которые бы
давали
основания
ожидать
появление
неблагоприятных
местных эффектов
со стороны
кровеносных
сосудов или
слизистых
или серозных
оболочек
человека.
После
случайного
введения в
внесосудистое
пространство
возможно
появление реакций
местной
непереносимости
легкой степени.

Исследования
на животных,
в том числе
по изучению
контактной
сенсибилизации,
не выявили
признаков
наличия у
амидотризоата
сенсибилизирующего
потенциала.

Клинические
характеристики.

Показания.

Внутривенная
и
ретроградная
урография.

Для
проведения
всех
ангиографических
обследований, а также
артрографии,
интраоперационной
холангиографии,
эндоскопической
ретроградной
холангиопанкреатографии (ЭРХПГ),
сиалографии,
фистулографии,
гистеросальпингографии и других
исследований.

Триомбраст
не следует
использовать
для проведения
миелографии,
вентрикулографии
или
цистернографии,
поскольку
возможно появление
нейротоксических
явлений во
время упомянутых
исследований.

Противопоказания.

Доказанная
или
подозреваемая
чувствительность
к
йодсодержащим
контрастным
средствам и к
компонентам лекарственного
средства.

Гипертиреоз,
декомпенсированная
сердечная
недостаточность.

В период
беременности,
а также при
острых
воспалительных
процессах в
полости таза
нельзя
проводить
гистеросальпингографию.

ЭРХПГ
противопоказана
при остром
панкреатите.

Триомбраст
нельзя
применять
для проведения
миелографии,
вентрикулографии
и цистернографии
из-за
возможной
провокации
нейротоксических
явлений
(боль,
конвульсии и
кома, часто с
летальным
исходом) при
проведении
этих
исследований.

Взаимодействие
с другими
лекарственными
средствами и
другие виды
взаимодействий.

У
пациентов,
которые
принимали
интерлейкин,
распространенность
отсроченных
реакций
(например,
лихорадка,
сыпь,
гриппоподобные
симптомы,
боль в суставах
и зуд) на
введение
контрастного
вещества
выше.

Взаимодействие
с
диагностическими
тестами.

После
внутрисосудистого
введения
йодсодержащих
контрастных
веществ способность
ткани
щитовидной
железы
поглощать
радиоизотопы
для
диагностики
заболеваний
щитовидной
железы
снижается на
период до 2
недель, а в
отдельных
случаях –
даже на более
длительный
период.

Особенности
применения.

Для
применения
по всем
показаниям

Приведенные
ниже
предупреждения
и меры предосторожности
касаются
любого
способа введения,
однако риск
возникновения
нижеуказанных
ситуаций выше
при
внутрисосудистом
введении.

Гиперчувствительность

Время от
времени
после
использования
рентгеноконтрастных
веществ,
таких как
Триомбраст,
наблюдаются
реакции
гиперчувствительности, аллергоподобные
(см. раздел
«Побочные
реакции»).
Они обычно
выражены
несерьезными
респираторными
или кожными
симптомами,
такими,
например, как
расстройство
внешнего дыхания
легкой
степени, покраснение
кожи
(эритема),
крапивница,
зуд или отек
лица.
Возможно
возникновение
серьезных
побочных
реакций,
таких как
ангионевротический,
субхордальный
отек, бронхоспазм
и
аллергический
шок. Обычно
такие реакции
наблюдаются
в течение 1
часа после введения
контрастного
вещества.
Однако в
редких случаях
возможны
отсроченные
реакции (через
несколько
часов или
дней после
введения).

Пациенты
с повышенной
чувствительностью
или
предыдущей
реакцией на
рентгеноконтрастные
средства,
содержащие
йод, имеют повышенный
риск
возникновения
серьезного
осложнения.

Перед
введением
любого
контрастного
вещества
следует
выяснить
наличие в
анамнезе у
пациента
аллергических
реакций
(например,
аллергии на
морепродукты,
сенной лихорадки,
крапивницы),
чувствительности
к йоду или радиографическим
контрастным
средствам и бронхиальной
астмы,
поскольку
сообщалось,
что побочные
реакции на
контрастные
вещества
наблюдались
чаще у
пациентов с
этими
состояниями.
В таком
случае может
быть
применена
премедикация
антигистаминными
препаратами
и/или
глюкокортикоидами.

Пациенты
с
бронхиальной
астмой
относятся к
группе
особого
риска
возникновения
бронхоспазмов
или реакции
гиперчувствительности.

Реакции
гиперчувствительности
могут обостряться
у пациентов,
принимающих
бета-блокаторы,
особенно при
наличии
бронхиальной
астмы. Кроме
того, необходимо
принимать во
внимание, что
пациенты, которые
принимают
бета-блокаторы,
могут быть
нечувствительными
к
стандартной
терапии
реакций
гиперчувствительности
с помощью
бета-агонистов.

В
случае, если
наблюдаются
реакции
гиперчувствительности
(см. раздел «Побочные
реакции»),
введение
контрастного
вещества
необходимо
немедленно
прекратить,
и, если это
необходимо,
следует
провести
внутривенно
специфическую
терапию. Поэтому
для внутривенного
введения
контрастного
вещества
рекомендуют
использовать
гибкие постоянные
канюли
(катетеры).
Для того,
чтобы немедленно
приступить к
проведению
экстренных
мер, всегда
должны быть
наготове
средства
неотложной
помощи
(соответствующие
медикаменты,
трубка для
эндотрахеальной
интубации и респиратор).

Дисфункция
щитовидной
железы

Небольшое
количество
свободного
неорганического
йодида из
йодсодержащего
контрастного
вещества
может влиять
на функционирование
щитовидной
железы.
Поэтому необходимо
особенно
тщательно
подойти к проведению
исследования
у пациентов с
латентным
гипертиреозом
или зобом,
учитывая
возможный
риск.

Сердечно-сосудистые
заболевания

Существует
повышенный
риск
возникновения
серьезных
реакций у лиц
с сердечными
заболеваниями
тяжелой
степени и,
особенно, у пациентов
с сердечной недостаточностью
и
заболеваниями
коронарной
артерии.

Пациенты
пожилого
возраста

Патологии
сосудов и
неврологические
расстройства,
которые
часто
наблюдаются
у людей
пожилого
возраста,
представляют
повышенный
риск
возникновения
серьезных
реакций на
йодсодержащие
контрастные
вещества.

Общее
тяжелое
состояние
здоровья

Необходимо
особенно
тщательно
подойти к проведению
исследования
у пациентов с
очень
ослабленным
общим
состоянием
здоровья.

Внутрисосудистое
введение

Почечная
недостаточность

В
единичных
случаях может
наблюдаться
временная
почечная недостаточность.
Предупредительные
меры, направленные
на
профилактику
острой почечной
недостаточности
после
введения
контрастного
вещества,
включают:

идентификацию
пациентов с
высоким
риском,
например,
пациентов с
наличием в
анамнезе
заболевания
почек,
почечной
недостаточности,
почечной
недостаточности
после
введения
контрастного
вещества,
сахарного
диабета с
нефропатией, дегидратации,
множественной
миеломы, лиц
старше 60 лет,
пациентов с
запущенной
стадией
заболевания
сосудов,
парапротеинемией,
гипертензией
тяжелой
степени и
хронической
гипертензией,
подагрой,
пациентов,
получающих
большие или
повторные
дозы
препарата;

обеспечение
соответствующей
гидратации у
пациентов,
относящихся
к группе
риска, перед
введением
контрастного
вещества,
желательно
путем
поддержания
внутривенной
инфузии до и
после процедуры
и до
выведения
контрастного
вещества
почками;

исключение
дополнительной
нагрузки на
почки в виде
нефротоксических
препаратов,
пероральных
холецистографических
средств, пережатия
артерии,
почечной
артериальной
ангиопластики,
радикального
хирургического
вмешательства
и т. д. до
выведения
контрастного
вещества;

перенос
срока
проведения
нового
исследования
с
контрастным
веществом до
возвращения
показателей
функций
почек к предыдущим
уровням.

Пациенты
на диализе
могут
получать
контрастные
вещества для
радиологических
процедур,
поскольку
йодсодержащие
вещества выводятся
в процессе
диализа.

Терапия
метформином

Использование
внутривенных
рентгеноконтрастных
веществ может
приводить к
транзиторному
нарушению
функций почек.
Оно может
привести к
возникновению
лактоацидоза
у пациентов,
принимающих
бигуаниды.

С целью
предупреждения
осложнений
применение
бигуанидов
необходимо
прекратить за
48 часов до
введения
контрастного
вещества и по
крайней мере
в течение 48
часов после
него.
Восстановить
его можно
только после
возвращения
функций
почек к
норме.

Сердечно-сосудистые
заболевания

У
пациентов с
патологией
клапанов
сердца и
легочной
гипертензией
введение
контрастного
вещества
может приводить
к выраженным
гемодинамическим
изменениям.
Реакции,
включающие
ишемические
изменения
ЭКГ и тяжелую
аритмию,
более
распространены
у лиц
пожилого
возраста и
пациентов с
болезнью
сердца в
анамнезе.

Внутривенное
введение
контрастного
вещества
может привести
к
возникновению
отека легких
у пациентов с
сердечной
недостаточностью.

Расстройства
центральной
нервной
системы (ЦНС)

Особое
внимание при
внутривенном
введении
контрастного
вещества
следует
уделять
пациентам с
острым
ишемическим
инсультом,
острым внутричерепным
кровотечением
и другими
состояниями,
включающими
повреждение
гематоэнцефалического
барьера, отек
мозга или острую
демиелинизацию.
Внутричерепные
опухоли или
метастазы и
эпилепсия в
анамнезе
могут
увеличивать
частоту
возникновения
судорог
после введения
йодсодержащего
контрастного
вещества.

При
введении
контрастного
вещества
могут
обостряться
неврологические
симптомы из-за
цереброваскулярных
заболеваний,
внутричерепных
опухолей или
метастазов,
дегенеративных
или
воспалительных
патологий.
Спазм сосудов
и, как
следствие,
ишемия
головного
мозга могут
быть вызваны
внутриартериальным
введением
контрастного
вещества.
Пациенты с
симптоматическими
цереброваскулярными
заболеваниями,
которые
недавно
перенесли
острое
нарушение
мозгового
кровообращения,
или с частыми
транзиторными
ишемическими
приступами
относятся к
группе
повышенного
риска
возникновения
неврологических
осложнений.

Дисфункция
печени
тяжелой
степени

В случае
почечной
недостаточности
тяжелой
степени
одновременное
наличие
дисфункции
печени
тяжелой
степени
может
значительно
задержать экскрецию
контрастного
вещества,
что, возможно,
потребует
гемодиализа.

Миелома
и
парапротеинемия

Миелома
или
парапротеинемия
могут создать
условия для
развития
почечной
недостаточности
после
введения
контрастного
вещества.
Обязательна
соответствующая
гидратация.

Феохромоцитома

У
пациентов с
феохромоцитомой
может развиться
гипертонический
криз тяжелой
степени
(иногда
неподлежащий
контролю)
после внутривенного
применения
контрастного
вещества.
Рекомендуется
премедикация
блокаторами
альфа-рецепторов.

Пациенты
с
аутоиммунными
расстройствами

Сообщалось
о случаях
возникновения
тяжелых
васкулитов
или
синдромов,
подобных синдрому
Стивенса–Джонсона,
у пациентов с
аутоиммунными
расстройствами
в анамнезе.

Бульбоспинальный
паралич (myasthenia gravis)

Введение
йодсодержащих
контрастных
веществ
может
усилить
симптомы
бульбоспинального
паралича.

Алкоголизм

Острый
или
хронический
алкоголизм
могут увеличить
проницаемость
гематоэнцефалического
барьера. Это
облегчает
прохождение
контрастного
вещества в
ткани мозга,
что может привести
к реакциям
ЦНС.
Необходимо
уделять
особое
внимание пациентам
с алкогольной
и наркотической
зависимостью
из-за возможности
сниженного
порога
судорожной
активности.

Коагуляция

Ионные
йодсодержащие
контрастные
вещества
имеют
большую
антикоагулянтную
активность in vitro, чем
неионные
контрастные
средства.
Однако
медицинский
персонал,
проводящий
сосудистую
катетеризацию,
должен
учитывать, что,
кроме
контрастного
вещества
развитию
тромбоэмболических
явлений могут
способствовать
многочисленные
факторы,
включая
продолжительность
процедуры, количество
инъекций,
материал, из
которого
изготовлены
катетер и
шприц,
состояние основного
заболевания
и
одновременного
применения с
другими препаратами.
Поэтому при
проведении
процедуры
сосудистой
катетеризации
медецинскому
персоналу
необходимо учитывать
эти факторы.
Так же тщательно
следить за
техникой
выполнения
ангиографии,
часто
промывать
катетер физиологическим
раствором
(если
возможно, с добавлением
гепарина) и
сократить продолжительность
процедуры,
чтоб свести к
минимуму риск
возникновения
тромбоза и
эмболии, связанных
с процедурой.

Сообщалось,
что
использование
пластиковых
шприцов
вместо
стеклянных
уменьшает, однако
не
ликвидирует
вероятность
свертывания
крови in
vitro.

Рекомендуется
уделять
особое
внимание пациентам,
больным с
гомоцистинурией
из-за
повышенного
риска
возникновения
тромбоза и
эмболии.

Триомбраст,
раствор для
инъекций 60 %
содержит 0,125
ммоль (или 2,9
мг)/мл натрия.
Следует быть
осторожным
при
применении пациентам,
которые
находятся на
натрий-контролируемой
диете.

Триомбраст,
раствор для
инъекций 76 %
содержит 0,158
ммоль (или 3,6
мг)/мл натрия.
Следует быть
осторожным
при
применении
пациентам,
которые
находятся на
натрий-контролируемой
диете.

Введение
в полости
тела

Перед
проведением
гистеросальпингографии
необходимо
исключить возможность
беременности.

Воспаление
желчных
протоков и
маточных труб
может
увеличить
риск
возникновения
реакций
после
проведения
процедур
холангиографии,
ЭРХПГ и
гистеросальпингографии.

Инструкции
по
использованию

Триомбраст
– это
прозрачный
бесцветный или
светло-желтого
цвета
раствор,
готовый к
применению.
Контрастные
вещества не
следует
использовать
в случае
значительно
измененной окраски,
наличия
механических
включений или
повреждения
контейнера.
Раствор
контрастного
вещества
следует
набирать в
шприц или флакон
для инфузий,
прикрепленный
к инфузионному
оборудованию,
только
непосредственно
перед
началом
исследования.

Раствор
контрастного
вещества,
который не
был
использован
за одну
процедуру,
следует
вылить.

Применение
в период
беременности
или кормления
грудью.

Репродуктивные токсикологические
иследования не
выявили тератогенных
или
эмбриотоксических
свойст у
меглумина
или натрия
амидотризоата
(диатризоевой
кислоты)
после
случайного
применения лекарственного
средства Триомбраст
беременным.

Однако безопасность
применения препарата
Триомбраст беременным
пациенткам
не доказана. Поэтому
следует
избегать
облучения в
течение
беременности,
тщательно
взвешивая соотношение
пользы от
любого
рентгенографического
исследования
(с контрастным
веществом
или без) и
возможных
рисков.

Контрастные
вещества,
подобные препарату Триомбраст,
которые
выводятся из
организма
почками, в очень
малых
количествах
проникают в
грудное
молоко.

Некоторые
данные позволяют
предположить,
что риск
попадания
диатризоевой
кислоты
через
грудное
молоко
младенцу
является
низким. Кормление
грудью,
вероятно,
является
безопасным.

Способность
влиять на
скорость
реакции при
управлении
автотранспортом
или другими
механизмами.

После
введения
контрастного
вещества, как
и при
применении
всех
йодсодержащих
контрастных
веществ, в
единичных
случаях существует
возможность
возникновения
отсроченных
реакций,
которые
могут
ухудшить способность
управлять
машинами и
механизмами.

Способ применения
и дозы.

Рекомендации
по рациону
питания

В случае
проведения
урографии и
абдоминальной
ангиографии
диагностическая
значимость
процедуры
возрастает,
если кишечник
очищен от
каловых масс
и газов.
Поэтому за
два дня до
обследования
пациенты
должны воздерживаться
от
употребления
продуктов, способствующих  образованию
газов,
например
гороха,
бобов,
чечевицы,
салатов,
фруктов,
свежего
хлеба,
черного
хлеба и любых
сырых овощей.
За один день
до
обследования
пациенты должны
отказаться
от еды после 6
часов
вечера. Может
возникнуть
необходимость
в применении
слабительного
средства
вечером.
Длительное
воздержание
от пищи и
использование
слабительных
средств
противопоказано
новорожденным,
младенцам и детям
младшего
возраста.

Гидратация

До и после
введения
контрастного
вещества
следует
обеспечить
надлежащую
гидратацию
пациента. Это
особенно касается
пациентов с
множественной
миеломой, сахарным
диабетом,
сопровождающимся
нефропатией,
полиурией,
олигурией,
гиперурикемией,
а также
новорожденных,
детей
младшего
возраста и
пожилых
пациентов.
При наличии
нарушений
перед
проведением
обследования
необходима
коррекция
водно-электролитного
баланса.

Новорожденные
(< 1
месяца) и дети
младшего
возраста (1
месяц–2 года)

Младенцы (в
возрасте < 1 года), и
особенно
новорожденные,
чувствительные
к
расстройствам
водно-электролитного
баланса и
гемодинамическим
нарушениям.
Следует
тщательно
рассчитать
дозу контрастного
вещества,
которая должна
быть введена,
осторожно
проводить радиологическую
процедуру и
учитывать состояние
пациента.

Беспокойство

Беспокойство,
волнение и
боль могут
повышать
риск
развития у
пациентов
побочных эффектов
или усиление
интенсивности
реакций,
связанных с
контрастным
веществом.
Для таких
больных
рекомендуется
применять седативные
средства.

Нагрев
перед
использованием

Контрастные
вещества,
подогретые
до температуры
тела перед
применением,
лучше переносятся
и легче
вводятся
из-за
снижения вязкости.
С помощью
термостата
рассчитанное
количество
флаконов,
необходимое
исключительно
для
обследований
в течение
одних суток,
подогревают
до 37 °C. При
условии
защиты от
дневного
света
химическая
чистота не
меняется.
Однако не
следует
превышать
период,
который
составляет
три месяца.

Предварительная
проверка

Не
рекомендуется
проводить
проверку на чувствительность
с
использованием
небольшой
дозы
контрастного
вещества
из-за
отсутствия
прогностической
значимости.
Более того,
тест на
чувствительность
в отдельных
случаях
вызывает
серьезные и
даже
летальные
реакции
гиперчувствительности.

Дозировка
для
внутрисосудистого
введения

Внутрисосудистое
введение
контрастного
вещества
следует, по
возмлжности,
проводить,
когда
пациент
находится в горизонтальном
положении.
После обследования
необходимо
обеспечить
тщательное
наблюдение
за состоянием пациента в
течение не
менее 30 минут,
поскольку
большинство побочных
реакций возникает
именно в этот
период.

Дозировка
может
отличаться в
зависимости
от возраста,
массы тела,
объемной
скорости
кровотока сердца
и общего
состояния
пациента.

Для
пациентов с
выраженной
почечной или
сердечной недостаточностью и для пациентов
с тяжелым общим
состоянием
необходимо
применять
как можно
более низкую
дозу
контрастного
вещества. У
таких
больных
рекомендуется
осуществлять
мониторинг функции почек в
течение по
крайней мере
3 дней после введения
препарата.

С целью нормализации
повышенных
показателей
осмоляльности
сыворотки
крови
необходимо
соблюдать
интервалы между введениями,
достаточные для
притока
интерстициальной
жидкости. Такие
интервалы
для
пациентов с
надлежащим
уровнем
гидратации
составляют 10–15 минут. Если
в отдельных
случаях
необходимо
применить общую
дозу, выше 300–350 мл для
взрослых,
пациенту
назначают
дополнительно
воду и,
возможно,
электролиты.

Рекомендуемые
дозы:

Внутривенная
урография

Инъекция

Триомбраст
76 % и 60 %
одинаково
подходят для
внутривенной
урографии.

Скорость
внутрисосудистого
введения составляет
обычно 20
мл/мин. Для
больных с
сердечной
недостаточностью,
которым
назначена
доза 100 мл или
более,
рекомендуемое
время введения
составляет
не менее 20–30
минут.

Дозировка.

Для
взрослых:

доза Триомбраста
76 % – 20 мл,
Триомбраста
60 % – 50 мл.
Увеличение
дозы
Триомбраста
76 % до 50 мл
существенно
повышает
вероятность более
точного
диагноза.
Дальнейшее
ее увеличение
возможно,
если это
необходимо
из-за особых
показаний.

Для
детей:

из-за
пониженной
физиологической
концентрационной
способности
еще
незрелого
нефрона
почек детям
необходимы
сравнительно
высокие дозы
Триомбраста
76 %:

детям до 1
года – 7–10 мл;

от 1 до 2 лет – 10–12 мл;

от 2 до 6 лет – 12–15 мл;

от 6 до 12 лет – 15–20 мл;

старше 12 лет
– как для
взрослых.

Время
выполнения
снимков

Получить
лучшее
контрастное
изображение
почечной
паренхимы
можно в том
случае, если
делать
снимок сразу
после
окончания введения
контрастного
средства.

Для
визуализации
почечной
лоханки и
мочевыводящих
путей первый
снимок
следует
сделать
через 3–5
минут, а
второй –
через 10–12
минут после
введения
контрастного
средства,
причем для
молодых
пациентов
следует ориентироваться
на нижний, а
для пациентов
пожилого
возраста –
верхний
предел указанного
промежутка времени.

Для
новорожденных
и детей
грудного и
младшего
возраста
первый
снимок
рекомендуется
делать уже
через 2
минуты после
введения контрастного
средства.

Если
изображения
оказываются
малоконтрастными,
может
возникнуть
необходимость
в более
поздних
снимках.

Ангиография

Триомбраст
можно
применять
также для ангиографических
исследований.
Применение 76 % раствора
предпочитают
в тех
случаях, когда
большое
значение
имеет
особенно
высокая
концентрация
йода,
например для
аортографии,
ангиокардиографии
или коронарографии.
Дозу
устанавливать
в зависимости
от
диагностической
задачи,
методики исследования,
природы и
объема
исследуемого
сосудистого
участка.

Введение
в полости
тела

Ретроградная
урография

Для
проведения
ретроградной
урографии обычно
достаточно
раствора
препарата с
концентрацией
30 %. Можно
применить
Триомбраст 60 %.
Несмотря на его
концентрацию,
симптомы
раздражения
наблюдаются
чрезвычайно
редко. Во
избежание
влияния
более низкой
температуры
раствора,
которая
вызывает
спазмы
мочеточника,
рекомендуется
подогревать
контрастное
средство до
температуры
тела.

Другие
полости тела

При
проведении
артрографии,
гистеросальпингографии
и особенно
ЭРХПГ
инъекции контрастного
вещества
следует
осуществлять
под
контролем
рентгеноскопии.

Дети.

Из-за
сниженной
физиологической
концентрационной
способности еще
незрелого
нефрона
почек детям
необходимы
сравнительно
высокие дозы
Триомбраста
76 %.

Младенцы (в
возрасте < 1 года), и
особенно
новорожденные,
чувствительные
к
расстройствам
водно-электролитного
баланса и
гемодинамических
нарушений.
Следует
тщательно
рассчитать
дозу
контрастного
вещества, которая
должна
быть введена,
осторожно
проводить радиологическую
процедуру и
учитывать состояние
пациента.

Передозировка.

При
случайной
передозировке
при внутрисосудистом
введении
потерю воды и
электролитов
необходимо компенсировать
путем
инфузии.
Почечная функция
требует
мониторинга
в течение не
менее 3
последующих
дней.

В случае
необходимости
для
выведения
основной
массы
контрастного
вещества из
системы
кровообращения
пациента можно
использовать
гемодиализ.

Побочные
реакции.

Для
обозначения
частоты
возникновения
побочных
реакций
используются
следующие термины:
частые
(≥ 1: 100); нечастые (< 1:
100, но ≥ 1: 1000);
единичные (< 1: 1000).

При
внутрисосудистом
введении.

Побочные эффекты,
связанные с
внутрисосудистым
введением
йодсодержащих
контрастных
веществ,
обычно
легкой или
умеренной
степени тяжести
и
транзиторные
по своей
природе. Однако
сообщалось о
возникновении
тяжелых и опасных
для жизни
реакций, а
также
реакций с
летальным
исходом.
Установлено,
что
распространенность
побочных
эффектов у
пациентов,
получавших
ионные
контрастные
средства,
составляет
более 12 % по
сравнению с
более 3 % в
случае
применения
неионных
контрастных
средств.

Чаще всего
наблюдаются
такие
реакции как
тошнота,
рвота,
болевые
ощущения и
общее ощущение
жара.

Анафилактические
реакции / гиперчувствительность

Чаще всего сообщалось
о таких
реакиях, как ангионевротический
отек легкой
степени, конъюнктивит,
кашель, зуд,
ринит,
чихание и крапивница. Эти
реакции,
которые
могут
возникнуть
независимо
от количества
введенного
препарата и
способа его
введения, могут быть
первыми
признаками
начальной стадии
шока. Введение
контрастного
вещества
следует немедленно
прекратить, в
случае
необходимости
следует
провести
специфическую
терапию, с внутривенным
введением
препаратов (см.
раздел
«Особенности
применения»).

Тяжелые
реакции,
требующие
экстренной
терапии, в
одиночних
случаях, могут
иметь вид
нарушений
кровообращения,
сопровождающихся
периферической
вазодилатацией
и последующей
гипотензией,
рефлекторной
тахикардии,
одышки,
состояния
возбуждения,
спутанности
сознания и
цианоза,
которые могут
привести к
обмороку.

Нечасто
могут
наблюдаться
гипотензия,
бронхоспазм,
спазм или
отек гортани.

Отсроченные
реакции,
связанные с
введением
контрастных
веществ,
встречаются
в единичных
случаях (см.
раздел
«Особенности
применения»).

Организм
в целом

Сообщалось,
что частыми
реакциями являются
ощущение
жара и головная
боль. Недомогание, лихорадка,
потливость и
вазовагальные
реакции бывают
не часто. В
единичных
случаях возможны
изменения температуры
тела и
опухание
слюнных
желез.

Со
стороны
дыхательной
системы

Частые реакции – транзиторное
нарушение
частоты
дыхания, одышка и  расстройство
внешнего
дыхания и кашель.
Остановка
дыхания и отек
легких
случается в
единичных
случаях.

Со
стороны
сердечно-сосудистой
системы

Клинически
выраженные
транзиторные
нарушения
частоты
сердечных
сокращений
(ЧСС), артериального
давления,
нарушение
сердечного
ритма или
функции, или остановка
сердца
являются нечастыми
явлениями.
Тяжелые
реакции,
требующие
экстренной
терапии, в единичных
случаях, могут
иметь вид
нарушений
кровообращения,
сопровождающихся
периферической
вазодилатацией
и
последующей
артериальной
гипотензией, рефлекторной
тахикардии,
одышки, состояния
возбуждения,
спутанности
сознания и
цианоза,
которые
могут
привести к
обмороку.
Сообщалось
о
возникновении
в единичных
случаях тяжелых тромбоэмболических
явлений,
приводящих к
инфаркту
миокарда.

Со
стороны
желудочно-кишечного
тракта

Частыми
реакциями
есть тошнота и рвота.
Сообщалось,
что боль
в животе
является нечастым
явлением.

Со
стороны церебрально-васкулярной
системы

Церебральная
ангиография
и другие
процедуры, в
ходе которых
контрастное
вещество поступает
в мозг в
высоких
концентрациях
с артериальной
кровью, могут
сопровождаться
такими нечастыми
транзиторными
неврологическими
осложнениями, как
головокружение,
головная
боль, состояние
возбуждения
или
спутанности
сознания,
амнезия,
нарушение
речи, зрения,
слуха, судороги,
тремор,
парезы/паралич,
светобоязнь,
временная потеря
зрения, кома
и сонливость.
В единичных
случаях
сообщалось о
возникновении тяжелых, в
отдельных
случаях – летальных
тромбоэмболических явлений,
приводящих к
инсульту.

Со
стороны
почек

В единичных
случаях
сообщалось о нарушении функции
почек или
возникновении почечной
недостаточности.

Со
стороны кожи

Часто
наблюдались
ангионевротический
отек легкой
степени, покраснение
с
вазодилатацией,
крапивница,
зуд и
эритема. В единичных случаях
могут развиваться
токсические
кожные
реакции, такие
как
кожно-слизистый
синдром
(например,
синдром
Стивенса–Джонсона
или Лайелла).

Локальное
раздражение
(в месте
инъекции)

Часто боль в
месте
инъекции
возникает,
главным образом,
при
периферической
ангиографии. Попадание
контрастного
вещества, в
том числе препарата
Триомбраст,
во
внесосудистое
пространство, увеличивает
боль в месте
инъекции и
отек, которые
обычно
проходят без
последствий. Однако
редко наблюдались
воспаление и
даже некроз
тканей.
Тромбофлебиты
и тромбоз вен
встречается нечасто.

При
введении в
полости тела.

После
введения
контрастного
вещества в полости
тела
побочные
реакции
возникают в единичных
случаях.
Большинство
из них
развивается
через несколько
часов после
введения
вследствие медленной
адсорбции из
участка
введения и распределения
по всему
телу, главным
образом,
путем контролируемого
процесса
диффузии.

После ЭРХПГ
частым
явлением
является
повышение уровня
амилазы.
Доказано, что
ацинозное контрастное
изображение
ассоциируется
с повышенным
риском
развития
панкреатита
после ЭРХПГ.
Описаны единичные
случаи
возникновения
некротизирующего
панкреатита.

Случаи
возникновения
вазовагальных реакций,
связанные с
гистеросальпингографией,
являются нечастыми
явлениями.

Анафилактические
реакции / гиперчувствительность

Системная
гиперчувствительность
развивается в
единичных
случаях, главным
образом,
легкой
степени, и
возникает
обычно в
форме кожных
реакций. Однако
нельзя
полностью
исключить
возможность
развития
реакции
гиперчувствительности
тяжелой
степени. Полное
описание
анафилактических
реакций см. в
разделе  «При
внутрисосудистом
введении»
више.

Срок
годности. 3 года.

Не
применять
препарат
после
окончания срока
годности,
указанного
на упаковке.

Условия
хранения.

Хранить в
оригинальной
упаковке  при
температуре
не выше 25 °С. Не
замораживать.

Хранить в
недоступном
для детей
месте.

При
хранении
препарата
возможно
выпадение
кристаллов. В
таких
случаях
ампулу необходимо
нагреть на
кипящей
водяной бане.
Если
кристаллы
исчезнут и
раствор
станет прозрачным,
а при
охлаждении
до 33–36 °С
кристаллы не
выпадут
снова,
раствор
пригоден к
применению.

Несовместимость.

Контрастные
вещества не
следует
смешивать с
другими
лекарственными
средствами во
избежание
возможной
несовместимости.

Упаковка.

По 20 мл в
ампуле. По 5
ампул в
пачке.

По 20 мл в
ампуле. По 5 ампул
в блистере,
по 1 блистеру
в пачке.

Категория
отпуска. По
рецепту.

Производитель.

ПАО
«Фармак».

Местонахождение
производителя
и адрес места
осуществления
его
деятельности.

Украина, 04080, г.
Киев, ул.
Фрунзе, 74.