І Н С Т Р У К Ц
І Я

для медичного
застосування лікарського засобу

CЕЛОФЕН

(SELOFEN)

Склад:

діюча речовина: zaleplon;

1 капсула містить залеплону 10 мг;

допоміжні речовини: лактози
моногідрат, целюлоза мікрокристалічна, кремнію діоксид колоїдний безводний,
натрію лаурилсульфат, натрію крохмальгліколят
(тип А), магнію стеарат; склад
капсули: желатин, титану діоксид (Е 171), заліза оксид червоний (Е 172), заліза
оксид чорний (Е 172), еритрозин (Е 127), індигокармін
(Е 132).

Лікарська форма. Капсули.

Основні фізико-хімічні властивості: тверді желатинові капсули з рожевим корпусом та блакитною кришечкою розміру
«3», що містять порошок білого кольору.

Фармакотерапевтична група. Снодійні та
седативні засоби. Код АТХ  N05C F03.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Залеплон є лікарським засобом з групи піразолпіримідинів,
який відрізняється від бензодіазепінів та інших
снодійних засобів. Залеплон взаємодіє з бензодіазепіновим рецептором ГАМКA, що міститься у нейронних структурах центральної
нервової системи (ЦНС).

Фармакокінетичний профіль залеплону демонструє швидке поглинання
та виведення. Вибірково зв'язується з бензодіазепіновими
рецепторами I типу.

Фармакокінетика.

Абсорбція

Залеплон після
перорального застосування швидко і практично повністю всмоктується у
шлунково-кишковому тракті (мінімум 71 %). Максимальна концентрація (Cmax) у сироватці
крові досягається протягом приблизно 1 години. Залеплон біотрансформується
у печінці, а його біодоступність становить близько 30
%.

Розподіл

Залеплон ліпофільний, а об’єм його розподілу після
внутрішньовенного застосування становить близько 1,4 ± 0,3 л/кг. В умовах in vitro він
приблизно на 60 % зв’язується з білками плазми крові, що вказує на невеликий
ризик появи взаємодії діючої речовини внаслідок зв’язування з білками крові.

Біотрансформація

Залеплон біотрансформується в основному у печінці в
5-окси-залеплон під дією ферменту альдегідоксидази.
Меншою мірою трансформується ізоферментом CYP3А4 до диетилзалеплону
і потім до 5-окси-диетилзалеплону. Далі обидва метаболіти, 5-окси-залеплон і
5-окси-диетилзалеплон, трансформуються до глюкуронідів
і виводяться із сечею. Дослідження in vitro
на тваринах показали, що метаболіти залеплону фармакологічно неактивні. Концентрація залеплону
у плазмі крові збільшується лінійно, не виявлено кумуляції залеплону
після застосування до 30 мг/добу. Період напіввиведення
залеплону становить приблизно 1 годину.

Виведення

Залеплон виводиться у формі неактивних метаболітів, в основному з сечею (71 %) та з
калом (17 %). Більшість (57 %) застосованої дози виводиться з сечею у формі
5-окси-залеплону і його похідних глюкуронідів, ще 9 %
виводяться у формі 5-окси-диетилзалеплону і його похідних глюкуронідів.
Інша частина дози – це менш важливі метаболіти, що виводяться з сечею.
Більшість метаболітів, які були виявлені у калі,  ̶
це 5-окси-залеплон.

Клінічні характеристики.

Показання. Тяжка форма порушення сну, що
проявляється утрудненням засинання.

Протипоказання. Підвищена чутливість до компонентів препарату. Період годування груддю.
Тяжка печінкова недостатність. Тяжка дихальна недостатність. Тяжке порушення
функцій нирок. Синдром нічного апное. Тяжка міастенія. Дитячий вік.

Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій.

Алкоголь – не рекомендується одночасне
застосування із залеплоном у зв’язку з посиленням
його седативної дії. Це обмежує психічні та фізичні реакції та знижує здатність
до керування та обслуговування механічних пристроїв.

Слід дотримуватись обережності у
разі одночасного застосування з засобами, що впливають на центральну нервову
систему. Центральна заспокійлива дія може посилюватись у разі поєднання з
такими засобами: препарати, що застосовуються при психічних захворюваннях (антипсихотичні, снодійні, анксіолітичні,
седативні, антидепресивні засоби), препарати, що застосовуються при лікуванні
сильного болю (опіоїдні анальгетики), препарати для
лікування нападів судом (антиепілептичні препарати),
анестезуючі препарати, препарати, що застосовуються у лікуванні алергії (антигістамінні препарати із седативною дією).

Венлафаксин (у дозі 75 мг або 150 мг на добу, у лікарській формі з подовженим
вивільненням), що застосовується в комбінації з 10 мг залеплону,
не зумовлює порушень пам’яті (безпосереднє та відстрочене згадування слів) або
психомоторних реакцій (тест підстановки цифрових символів). Крім того, не
відзначалася фармакокінетична взаємодія між залеплоном та венлафаксином (у
лікарській формі із подовженою дією).

У разі застосування з опіоїдними анальгетиками може посилитися ейфорична дія, яка призводить до збільшення фізичної
залежності.

Циметидин (неспецифічний, помірно потужний інгібітор печінкових ферментів, наприклад
оксидази та СYP3A4) підвищує концентрацію залеплону у
плазмі крові на 85 %, гальмуючи альдегідову оксидазу
та СYP3A4 (ензими, що зумовлюють метаболізм залеплону).
Тому слід обережно застосовувати ці препарати одночасно.

Застосування препарату Селофен одночасно з 800 мг еритроміцину (сильним
селективним інгібітором СYP3A4) призводить до збільшення концентрації залеплону у плазмі крові на

34 %. Немає необхідності
модифікації дози препарату Селофен, але пацієнта слід
поінформувати, що може відбутися потенціювання його седативної дії.

Рифампіцин як сильний індуктор ферментів печінки, наприклад СYP3A4, може спричинити
зменшення концентрації залеплону у чотири рази.
Препарати-індикатори СYP3A4, такі як рифампіцин, карбамазепін, фенобарбітал, при одночасному застосуванні з
препаратом Селофен можуть зменшити ефективність залеплону.

Залеплон не впливає на фармакокінетику і фармакодинаміку дигоксину і варфарину з вузьким лікувальним індексом.

Ібупрофен, при одночасному застосуванні із залеплоном не
спричиняє додаткової взаємодії.

Особливості
застосування.

Курс лікування має бути максимально коротким,
наскільки це можливо, максимальна тривалість може становити 2 тижні.

Застосування Селофену
може призвести до психічної та фізичної залежності. Ризик розвитку залежності
збільшується пропорційно до дози та тривалості лікування. Також він вищий у
пацієнтів, які зловживають алкоголем і снодійними препаратами.

Слід повідомити пацієнта про можливість рецидиву
безсоння після закінчення лікування.

У пацієнтів, які вживають снодійні та заспокійливі
препарати, після їх застосування спостерігалися порушення поведінки у стані
неповної свідомості, з оборотною амнезією. Ці явища можуть проявлятися у
пацієнтів, які раніше не лікувалися або лікувалися снодійними та заспокійливими
препаратами. Таке явище як керування транспортними засобами у напівсні, може
спостерігатися під час вживання лише снодійних та заспокійливих препаратів у
терапевтичних дозах, але ризик виникнення такого стану збільшується при
вживанні алкоголю та інших речовин, які мають гальмівний вплив на центральну
нервову систему, та у разі прийому доз, які перевищують максимальну
рекомендовану дозу. У зв’язку з загрозою для пацієнта та для оточуючих
рекомендується відмовитися від вживання залеплону
пацієнтам, у яких раніше вже спостерігалося таке явище як керування
транспортними засобами у напівсні. Після вжиття снодійних та заспокійливих
препаратів спостерігалися також інші порушення поведінки (наприклад, готування
та вживання їжі, телефонні розмови, статеві акти у стані неповної свідомості).
Пацієнти зазвичай не пам’ятають цих подій.

Під час вживання снодійних та заспокійливих
препаратів, у тому числі залеплону, спостерігалися
тяжкі анафілактичні та анафілактоїдні реакції. Після
застосування першої дози або чергових доз спостерігалися випадки ангіоневротичного набряку, що охоплював язик, голосову
щілину та гортань. У деяких пацієнтів, які приймали снодійні та заспокійливі
препарати, з’являлися додаткові симптоми, такі як задишка, спазм горла або
нудота і блювання. Деяким пацієнтам була необхідна госпіталізація та термінове
лікування. Якщо ангіоневротичний набряк охоплює язик,
голосову щілину та гортань, може наступити непрохідність верхніх дихальних
шляхів, яка призводить до летального наслідку. Не слід повторно застосовувати залеплон пацієнтам, у яких після його застосування виникав ангіоневротичний набряк.

Безсоння може спричинятися фізичними та психічними
порушеннями. Безсоння, яке не проходить або посилюється після короткочасного
застосовування залеплону, може свідчити про потребу
повторного обстеження пацієнта.

Період напіввиведення залеплону короткий і триває 1 годину. Якщо пацієнт
прокидається рано вранці, слід вирішити питання про застосування альтернативної
терапії. Пацієнта слід попередити про неможливість прийому другої дози Селофену в ту саму ніч.

Застосування залеплону
разом з іншими препаратами, що впливають на CYP3A4, може
змінювати концентрацію залеплону.

Препарат містить моногідрат лактози. Пацієнтам з
рідкою спадковою непереносимістю галактози, зниженим рівнем лактази типу Lapp або
порушеннями всмоктування лактози-галактози не слід приймати препарат Селофен.

Звикання. Прийом бензодіазепінів і бензодіазепіноподібних
препаратів короткої дії продовж кількох тижнів може супроводжуватися зниженням
снодійного ефекту.

Залежність. Можливий
розвиток фізичної і психічної залежності, імовірність якої пов'язана з
прийомом великих доз препарату, тривалим лікуванням і наявністю алкогольної і
медикаментозної залежності.

При фізичній залежності, що сформувалася, різка
відміна препарату призводить до розвитку симптомів відміни: головного і
м'язового болю, різко вираженого стану тривожності, підвищеної напруженості,
занепокоєння, сплутаної свідомості і дратівливості. У тяжких випадках можливі
дереалізація, деперсоналізація, гіперакузія,
парестезії кінцівок, підвищена реакція на світлові, звукові і фізичні
подразники, галюцинації, епілептичні напади. При постмаркетингових
дослідженнях були отримані повідомлення про розвиток залежності, пов'язаної із
застосуванням залеплону, переважно у комбінації з
іншими психотропними речовинами.

Пам'ять і
психомоторні функції. Можливий розвиток антероградної амнезії і порушень психомоторних функцій, що
частіше виникають через кілька годин після прийому препарату. З метою
запобігання розвитку цих симптомів препарат необхідно приймати лише у випадку,
коли у хворого є можливість безперервного сну, принаймні у перші 4 години після
прийому ліків.

Відміна препарату. Після
припинення лікування можливий розвиток минущих симптомів безсоння, але у більш
вираженій формі. При цьому можливий розвиток інших супутніх явищ, як,
наприклад, порушення настрою, відчуття підвищеної тривожності, порушення сну
або занепокоєння.

Психічні і парадоксальні реакції. Лікування залеплоном варто припинити у випадку появи підвищеного
відчуття занепокоєння, збудженості, дратівливості, агресивності, зниження контролю,
порушень сприйняття, марення, нападів гніву, кошмарних сновидінь,
деперсоналізації, галюцинацій, психозу, екстраверсії та особливо порушень
поведінки, які не властиві характеру. Діти і пацієнти літнього віку найбільш
схильні до розвитку таких симптомів.

Застосування препарату Селофен особам літнього віку.

Залеплон можна
застосовувати особам літнього віку. Фармакокінетика залеплону
для них  особливо не відрізняється від
фармакокінетики залеплону у молодших людей.
Рекомендується дозування 5 мг з огляду на більшу чутливість на дію снодійних
засобів.

Застосування препарату Селофен
пацієнтам  із порушеннями функції печінки

Пацієнтам з важкою печінковою недостатністю не слід призначати залеплон. Пацієнтам з легкими та помірними порушеннями функцій печінки необхідна
корекція дози препарату з приводу збільшеної біодоступності залеплону.

Застосування препарату Селофен
пацієнтам
із порушеннями функції нирок.

В осіб з нирковою недостатністю фармакокінетика залеплону особливо не відрізняється від фармакокінетики
у здорових людей, однак у них більша імовірність збільшеної концентрації
неактивних метаболітів залеплону.

Дихальна недостатність.

Слід дотримуватися особливої обережності при призначенні Селофену пацієнтам з хронічною дихальною недостатністю.

Психози

Не слід застосовувати препарат та похідні бензодіазепіну для базового лікування психозу.

Застосування особам, які зловживають
алкоголем або лікувальними
препаратами

Слід бути дуже обережними, застосовуючи бензодіазепін та препарати схожої дії у цій
групі пацієнтів. Під час лікування не слід вживати алкоголь.

Депресія

Бензодіазепіни та препарати зі схожою дією не слід застосовувати у монотерапії
депресії або тривожності, пов'язаної з депресією. У зв'язку з більшим ризиком
свідомого передозування для осіб з депресією, кількість рекомендованого цим
пацієнтам препарату, в тому числі залеплону, слід
обмежити до необхідного мінімуму.

Застосування у період вагітності або годування груддю.

Вагітність

Вагітним жінкам не слід приймати залеплон у зв’язку з відсутністю клінічних досліджень з
участю вагітних.

Жінку фертильного віку слід попередити про
необхідність припинення лікування Селофеном у разі
запланованої або передбачуваної вагітності.

Якщо за медичними показаннями Селофен
призначає лікар протягом останніх місяців вагітності або під час пологів, слід
очікувати впливу залеплону на новонародженого. У
цьому випадку може з’явитися гіпотермія, артеріальна гіпотензія
або помірна дихальна депресія. Існує ризик, що немовлята жінок, які у період
вагітності (в останні кілька тижнів вагітності тривало приймали препарат),
матимуть фізичну залежність і небезпеку розвитку синдрому відміни.

Лактація

Через проникнення препарату в
грудне молоко прийом залеплону жінкам, які годують
груддю, протипоказаний.

Здатність
впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими
механізмами.

Препарат значною мірою впливає на здатність
керувати транспортними засобами та обслуговувати механічні пристрої.
Сонливість, амнезія, порушення концентрації, порушення функціонування м’язів
погіршують здатність керувати транспортними засобами та обслуговувати механічні
пристрої. У разі недостатньої тривалості сну збільшується імовірність порушення
уваги.

Пацієнтам, діяльність яких потребує значної
психофізичної активності, також слід бути обережними.

Селофен впливає на швидкість психомоторних реакцій, тому його не можна призначати
пацієнтам, діяльність яких потребує підвищеної уваги та значної психомоторної
активності.

Спосіб застосування та дози.

Селофен призначений
для застосування дорослим.

Рекомендована добова доза
становить 10 мг. Не можна приймати другу дозу препарату в ту саму ніч.
Максимальна добова доза  ̶ 10 мг.
Максимальна тривалість лікування становить 2 тижні.

Для осіб з печінковою
недостатністю легкого або помірного ступеня, нирковою недостатністю, хронічною
дихальною недостатністю рекомендується застосування добової дози 5 мг.

Не слід приймати залеплон під час їжі або після неї, тому що це затримує
абсорбцію препарату. Під час застосування залеплону
не слід вживати алкоголь.

Селофен слід застосовувати безпосередньо перед вкладанням у ліжко та мінімум за 4
години до пробудження.

Пацієнти літнього віку

Рекомендується застосування
добової дози препарату 5 мг, враховуючи високу чутливість до снодійних
препаратів. Якщо це дозування забезпечити неможливо, застосовувати залеплон таким пацієнтам не слід.

При порушеннях функцій печінки

У зв'язку зі зменшеним кліренсом
пацієнтам з легкою або помірною печінковою недостатністю слід застосовувати
дозу препарату 5 мг. Якщо це дозування забезпечити неможливо, застосовувати залеплон таким пацієнтам не слід. Пацієнтам з тяжкими
порушеннями функцій печінки застосування препарату протипоказане.

При порушеннях функцій нирок

Фармакокінетика препарату не
змінюється у пацієнтів з легкими або помірними порушеннями функцій нирок, тому
немає необхідності у корекції дози препарату.

Діти. На даний час недостатньо
клінічних даних стосовно застосування залеплону
дітям, тому застосовувати препарат цій категорії пацієнтів протипоказано.

Передозування.

На
даний час зібрано недостатньо даних стосовно передозування залеплону.
Симптоми передозування пов’язані з
посиленням дії препарату, що призводить до загальмування роботи ЦНС: від
сонливості до коми.

Симптоми легкого передозування: сонливість,
дезорієнтація, летаргія.

При важкому передозуванні можуть
наступати: атаксія, зниження загального м’язового тонусу, артеріальна гіпотензія, пригнічення дихання, рідко кома, дуже рідко –
летальний наслідок. Передозування залеплону становить
загрозу для життя осіб, які приймають інші засоби, що пригнічують ЦНС (у тому
числі алкоголь).

У випадку перорального
передозування бензодіазепінів та препаратів зі схожою
дією слід спровокувати блювання (протягом однієї години), якщо пацієнт
притомний, або провести промивання шлунка, забезпечивши прохідність дихальних
шляхів, якщо пацієнт непритомний. Якщо промивання шлунка не дає ефекту, слід
застосувати активоване вугілля для мінімізації всмоктування препарату. Симптоми
передозування пов'язані з посиленням дії препарату, що призводить до
загальмування роботи центральної нервової системи, від сонливості до коми.

Лікування: показано проведення підтримуючої і симптоматичної терапії.

Якщо пацієнт притомний, слід
спровокувати блювання або провести промивання шлунка та

ввести сорбент для мінімізації
всмоктування залеплону. Під час досліджень на
тваринах було встановлено, що ефективним антидотом є флумазеніл,
однак дані щодо його ефективності при застосуванні людині відсутні.

Після передозування залеплону спостерігалася хроматурія.

Побічні реакції.

Нижче наведені побічні ефекти та частота їхньої
появи, які відзначалися під час клінічних досліджень залеплону.

Системні порушення

Нечасто (>1/1000, <1/100): анорексія, астенія, зниження тактильної чутливості, погане самопочуття, фотосенсибілізація.

З боку
центральної нервової системи (ЦНС)

Часто (>1/100, <1/10):
амнезія, парестезії, сонливість, дезорієнтація.

Нечасто (>1/1000, <1/100): атаксія/дискординація,
апатія, деперсоналізація, депресія, запаморочення, галюцинації, загострення слуху,
нюхові галюцинації, диплопія, незв’язне мовлення,
порушення поля зору, депресія, психічні та парадоксальні реакції, зниження
концентрації, гіпестезія, амнезія.

Частота не визначена:
сомнамбулізм.

З боку органів
зору

Нечасто (>1/1000, <1/100):
порушення зору, двоїння в очах.

З боку органів
слуху

Нечасто (>1/1000, <1/100):
загострення слуху.

З боку
шлунково-кишкового тракту

Нечасто (>1/1000, <1/100):
нудота.

Частота не визначена: підвищення
рівня трансаміназ печінки.

З боку статевої
системи

Часто (>1/100, <1/10): альгодисменорея.

З боку імунної
системи

Дуже рідко (<1/10 000):
анафілактичні та псевдоанафілактичні реакції.

Частота не визначена: ангіоневротичний набряк.

З боку шкіри та підшкірних тканин

Нечасто (>1/1000, <1/100):
реакції підвищеної чутливості на світло.

Частота невідома: ангіоневротичний набряк.

З боку метаболізму і харчування

Нечасто: анорексія.

Загальні порушення та стани у місці введення

Нечасто: астенія, погане
самопочуття.

З боку печінки та жовчних шляхів

Частота невідома: гепатотоксичність (як підвищена
активність амінотрансфераз).

Психічні
порушення

Нечасто: деперсоналізація,
галюцинації, депресія, розгубленість, апатія, сплутаність свідомості.

Частота невідома: сомнамбулізм.

Амнезія

Амнезія може наступати навіть при
застосуванні терапевтичних доз. Ризик виникнення амнезії збільшується при
прийомі великих доз препарату. Амнезія може бути пов’язана з нетиповою
поведінкою.

Депресія

Під час застосування препарату Селофен може наступити рецидив раніше існуючої депресії.

Термін придатності. 4 роки.

Умови зберігання. Зберігати при
температурі не вище 25 °С в оригінальній
упаковці. Зберігати у недоступному для дітей місці.

Упаковка. По 10 капсул у блістері; по 1 або 2 блістери у картонній коробці.

Категорія відпуску. За рецептом.

Виробник.

АТ «Адамед Фарма»,
Польща.

Місцезнаходження
виробника та його адреса місця провадження діяльності.

вул. Марш. Дж. Пілсудського 5, 95-200, Паб'яніце, Польща.